Kolkhisz
X-Men Reneszánsz :: Archivum :: Archivum :: Csatavilág :: Helyszínek :: Ókori világ
1 / 1 oldal • Megosztás
Kolkhisz
Már több hét is eltelt, mióta a Tengerek Párduca, a három árbocos szkúner kifutott Liverpoolból, és elindult az Ókori világ irányába. Több világon is áthaladtak, térkapukon keresztül. Hawkins kapitány igazán gyakorlottan kormányozta át a hajót a tengeren, hogy kerüljék a feltűnést több nagyobb kereskedővárosban is jártak.
Így a hajón utazóknak, Vörös Szellemnek és Ivy-nek is többször is alkalma volt megnézni az ókori világ csodáit teljes pompájukban, köztük a Rodoszi kolosszust és az Egyiptomi piramisokat, amik a későbbi romos állapotuktól eltérően színes márvánnyal fedettek voltak és a legnagyobb tetején egy arany csúcsdísz csillogott.
Három nappal korábban már átjutottak a Boszporuszon és az akkor még kis, görög kereskedő város Bizáncon, és a Fekete-tenger egyik, kicsi öble felé vették az irányt. Hawkins kapitány ekkor hívta le a fedélközbe a nőket és a legénységének fontosabb tagjait.
- Nos, üdvözlettem a hölgyeknek! - mondta, és meghúzta az asztalon lévő rumot, aztán kiterített egy térképet, és az üveggel súlyozta le. - Remélem élvezték az utat, mert a mostani attrakció most jön.
A papíron a város térképét rajzolták fel.
Közepén a királyi palotát rajzolták, ami körül egy nagy, üres terület volt. Egy valóságos erőd.
- Szóval, mint írtam a fizetség kincset ér. És ennek a kertnek a közepén egy valódi kincs van. Az aranygyapjú, aminek a létezése úgy fest nem legenda!
Végigméri a nőket, és elmosolyodik.
- Csak egy egész hadsereg védi, ja meg a király testőrsége. És állítólag magát a gyapjút valami sárkány őrzi. Tehát a bejutás egyenlő az öngyilkossággal. És ami a legszörnyűbb, hogy ebben a városban kedvelik az úgy nevezett "külhoniakat". Tehát, amint befutunk maga a király vagy egy befolyásos udvari ember jön elénk egy lakoma meghívással. Szóval... nehéz helyzetben vagyunk. Valami ötlet, hölgyeim?
Ivy-ra nézz és felvonja a szemöldökét.
- Esetleg ön, a csavaros 21. századi észjárásával kiötlött már valamit?
Így a hajón utazóknak, Vörös Szellemnek és Ivy-nek is többször is alkalma volt megnézni az ókori világ csodáit teljes pompájukban, köztük a Rodoszi kolosszust és az Egyiptomi piramisokat, amik a későbbi romos állapotuktól eltérően színes márvánnyal fedettek voltak és a legnagyobb tetején egy arany csúcsdísz csillogott.
Három nappal korábban már átjutottak a Boszporuszon és az akkor még kis, görög kereskedő város Bizáncon, és a Fekete-tenger egyik, kicsi öble felé vették az irányt. Hawkins kapitány ekkor hívta le a fedélközbe a nőket és a legénységének fontosabb tagjait.
- Nos, üdvözlettem a hölgyeknek! - mondta, és meghúzta az asztalon lévő rumot, aztán kiterített egy térképet, és az üveggel súlyozta le. - Remélem élvezték az utat, mert a mostani attrakció most jön.
A papíron a város térképét rajzolták fel.
Közepén a királyi palotát rajzolták, ami körül egy nagy, üres terület volt. Egy valóságos erőd.
- Szóval, mint írtam a fizetség kincset ér. És ennek a kertnek a közepén egy valódi kincs van. Az aranygyapjú, aminek a létezése úgy fest nem legenda!
Végigméri a nőket, és elmosolyodik.
- Csak egy egész hadsereg védi, ja meg a király testőrsége. És állítólag magát a gyapjút valami sárkány őrzi. Tehát a bejutás egyenlő az öngyilkossággal. És ami a legszörnyűbb, hogy ebben a városban kedvelik az úgy nevezett "külhoniakat". Tehát, amint befutunk maga a király vagy egy befolyásos udvari ember jön elénk egy lakoma meghívással. Szóval... nehéz helyzetben vagyunk. Valami ötlet, hölgyeim?
Ivy-ra nézz és felvonja a szemöldökét.
- Esetleg ön, a csavaros 21. századi észjárásával kiötlött már valamit?
A hozzászólást Svarog összesen 1 alkalommal szerkesztette, legutóbb Szer. 23 Szept. 2015, 17:22-kor.
_________________
Főkarakter: Svarog
NJK-k: Toxin. Dane Montrose, Jason Weltman, Unka; X-Diák: Vaszilij Dragunov
Alternatív verziók: Svarog (Outsiders), Svarog (Apokalipszis kora). Svarog (Exiles).
Svarog, a makulan A mentális erősítő 9. és a 4. a dezintegráló gyűrű hordozója
Ben Grim (Gótika), Nathan Soric - Fagyos Sötétség Kora, Rostyck Pearlwater - Égkövek birodalma
Svarog- Bannolt
- Hozzászólások száma : 964
Hozzászólások régi : 344
Korábbi szint/kredit : 4. szint - 10 kredit
Aktuális szint/kredit : 6. szint - 14 kredit
Reputation : 57
Join date : 2011. Aug. 08.
Karakteradatok
Főkarakter: Svarog
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok: Reneszánsz, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders, Little SW
Re: Kolkhisz
~Vörös Szellem~
Több hete rostokolunk már a hajón, persze nagyon szépek a látványosságok de nem világot látni jöttem, azt megteszem a népemmel, sőt velük némi betekintést is szoktunk nyerni a helyi kultúrával kapcsolatban. Igazából a fő gond és amiért ilyen türelmetlen vagyok az az hogy a lábam nem stabil talajt ér. Én az erdőkhöz és a természethez szoktam ami a szárazföldön van, itt a tengeren hánykolódunk igaz fából van a fedélzet, de az megvisel hogy imbolyog, mozog, ringat, émelyítő érzés. Főleg az elején volt igazán rettenetes, azóta már némileg sikerült szoknom a közeget, szerencsére alkalmazkodok hamar az új környezethez, bár ezt nem hinném hogy teljesen megbírnám szokni. Épp a kabinomban ültem igyekezve azon hogy magamban tartsam a nem rég elfogyasztott ételt, amikor kopogtattak, a kapitány hívat mindenkit, végre eljött ez a nap is. Kezdett gyanús lenni hogy a hirdetmény csalétek volt és mivel rajtam kívül csak egy nő jött még el, az is megfordult a fejemben hogy szolgasorsra szánnak minket. Teljes fegyverzetemben jelentem meg remélve hogy végre partot érhet lábunk és kezdődhet amiért ennyit utaztunk. Üdvözöl minket a kapitány majd meghúz egy üveg italt, a szaga alapján nem tűnik jónak, csavarja az orrom ahogy a szájszaga is amit utána hagy, ismertem az illatot, kikötőkben gyakran lehetett érezni, a tengerészek itala, azt hiszem ők rumnak hívják.
Hogy élveztük az utat, a komor és rezzenéstelen tekintetemből amiben a türelmetlenség kezd kavarodni sejtheti mennyire volt nyugtató hatású számomra, a lényegre térhetne már az úr, ha nem vagyok túl faragatlan. Úgy vélem jobb lesz ha a tekintetem inkább a térképre csúsztatom, egy városé, próbálom tanulmányozni, ha jelölve vannak az útvonalakat, jól jöhet még később. Közben a kapitány belekezd a mondandójába, felvezeti azzal ami a hirdetés olvasása óta nyilvánvaló lehet számunkra, majd felsorolja az esetleges akadályokat amik nehezítik majd a feladatunk. Nem tudom mit gondolhat rólam, illetve a másik nő mit tudhat de ehhez úgy gondolom nem vagyok elég erős és a küldetés fizetsége az istenekkel való találkozás lesz rögtön a túlvilágon. Ekkor a kapitányra emeltem a tekintetem kissé ráncolva a homlokom, nincs előre megfontolt terv és ennyien vagyunk összesen, mert a szavaiból úgy értelmeztem nem lesznek segítőink a városban. Az érdekes zöldbőrű nőt 21. századinak nevezi, ami meg zavar kissé, nem tudom értelmezni a megnevezést de célzottan hozzá fordul tanácsért a kapitány. Úgy érzem nincs miért hallatnom a hangom és jobban teszem ha inkább némán fordulok isteneinkhez kegyért imádkozva.
Több hete rostokolunk már a hajón, persze nagyon szépek a látványosságok de nem világot látni jöttem, azt megteszem a népemmel, sőt velük némi betekintést is szoktunk nyerni a helyi kultúrával kapcsolatban. Igazából a fő gond és amiért ilyen türelmetlen vagyok az az hogy a lábam nem stabil talajt ér. Én az erdőkhöz és a természethez szoktam ami a szárazföldön van, itt a tengeren hánykolódunk igaz fából van a fedélzet, de az megvisel hogy imbolyog, mozog, ringat, émelyítő érzés. Főleg az elején volt igazán rettenetes, azóta már némileg sikerült szoknom a közeget, szerencsére alkalmazkodok hamar az új környezethez, bár ezt nem hinném hogy teljesen megbírnám szokni. Épp a kabinomban ültem igyekezve azon hogy magamban tartsam a nem rég elfogyasztott ételt, amikor kopogtattak, a kapitány hívat mindenkit, végre eljött ez a nap is. Kezdett gyanús lenni hogy a hirdetmény csalétek volt és mivel rajtam kívül csak egy nő jött még el, az is megfordult a fejemben hogy szolgasorsra szánnak minket. Teljes fegyverzetemben jelentem meg remélve hogy végre partot érhet lábunk és kezdődhet amiért ennyit utaztunk. Üdvözöl minket a kapitány majd meghúz egy üveg italt, a szaga alapján nem tűnik jónak, csavarja az orrom ahogy a szájszaga is amit utána hagy, ismertem az illatot, kikötőkben gyakran lehetett érezni, a tengerészek itala, azt hiszem ők rumnak hívják.
Hogy élveztük az utat, a komor és rezzenéstelen tekintetemből amiben a türelmetlenség kezd kavarodni sejtheti mennyire volt nyugtató hatású számomra, a lényegre térhetne már az úr, ha nem vagyok túl faragatlan. Úgy vélem jobb lesz ha a tekintetem inkább a térképre csúsztatom, egy városé, próbálom tanulmányozni, ha jelölve vannak az útvonalakat, jól jöhet még később. Közben a kapitány belekezd a mondandójába, felvezeti azzal ami a hirdetés olvasása óta nyilvánvaló lehet számunkra, majd felsorolja az esetleges akadályokat amik nehezítik majd a feladatunk. Nem tudom mit gondolhat rólam, illetve a másik nő mit tudhat de ehhez úgy gondolom nem vagyok elég erős és a küldetés fizetsége az istenekkel való találkozás lesz rögtön a túlvilágon. Ekkor a kapitányra emeltem a tekintetem kissé ráncolva a homlokom, nincs előre megfontolt terv és ennyien vagyunk összesen, mert a szavaiból úgy értelmeztem nem lesznek segítőink a városban. Az érdekes zöldbőrű nőt 21. századinak nevezi, ami meg zavar kissé, nem tudom értelmezni a megnevezést de célzottan hozzá fordul tanácsért a kapitány. Úgy érzem nincs miért hallatnom a hangom és jobban teszem ha inkább némán fordulok isteneinkhez kegyért imádkozva.
_________________
Multik:
Reneszánsz: Irina Shane
X-diák: Kayla Felice Norwood
Out: x-diák: Roxan
Csatavilág: Mangaverse: Nobuko
Jenna Collins- 8. szint - 18 kredit
- Hozzászólások száma : 680
Hozzászólások régi : 0
Reputation : 0
Join date : 2014. Apr. 27.
Age : 28
Karakteradatok
Főkarakter: Jenna Collins
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
Re: Kolkhisz
Vörös Vipera
A hajó már több hete a tengeren van és azóta is csak megyünk és megyünk. Amióta állítólag egy hajóbalesetben vesztettem el a korábbi életemet, nem nagyon szeretek vízre szállni, de a megbízásom egyértelmű volt és a megbízásokat teljesíteni kell. Az üzenet rövid és tömör volt, de a megfelelő adatokat tartalmazta és mivel én voltam a legközelebb, ezért én kötöttem ki a Tengerek Párducán, aminek egy elég őrült célja van. Az útiterv annál inkább őrültebb, mivel különböző "Térkapukon" haladtunk át, és rengeteg különböző város mellett haladtunk el, amikről még életemben nem halottam. A látvány azonban nem nagyon érdekelt, ugyanis nem sétahajókázásra jöttem, hanem egy fontos küldetés céljából, és ettől senki se tántoríthat el.
A hetek elmúlásával a kapitány végre összehívja a hajó fontosabb tagjait, aminek én is a részese vagyok, majd beavat a tervbe. Szóval van egy hatalmas nagy terület, ami valóságos erőd és nekünk ebbe kéne bejutni, hogy aztán valami aranygyapjút lopjunk el onnan. Az egészben pedig egy sereg, a király testőrsége és talán egy sárkány akad ellenségül. Öltem már meg befolyásos embereket, egyszer még egy lordot is meg kellett ölnünk, de azt a feladatot kapásból hárman intéztük aprólékos tervezéssel, és annak a vára feleakkora sem volt, mint most. És a kapitány a nőket kérdezi meg, hogy mi legyen a terv a bejutásra, egy fura, zöld bőrű nőt, akit "21.-ik századinak" hív, akármi is legyen az, és egy másik fura hölgyeményt. Esküszöm, ez a feladat nem lesz túl egyszerű, de a kapitány elmondása szerint az ottaniak szeretik a külhoniakat, és egész biztosan lakomameghívással fogják őket fogadni. Ezt akár ki is használhatnánk. A nők, meg a kapitány elmegy a lakomára, miközben én meg páran a legénység legjobbjai közül pedig felderítjük a terepet és kipuhatalózzuk a gyenge pontokat, hogy aztán egy épkézláb tervet is össze tudjunk dobni. Ha a kapitány esetleg engem kérdezne, akkor fogok csak válaszolni, másképp nem.
A hajó már több hete a tengeren van és azóta is csak megyünk és megyünk. Amióta állítólag egy hajóbalesetben vesztettem el a korábbi életemet, nem nagyon szeretek vízre szállni, de a megbízásom egyértelmű volt és a megbízásokat teljesíteni kell. Az üzenet rövid és tömör volt, de a megfelelő adatokat tartalmazta és mivel én voltam a legközelebb, ezért én kötöttem ki a Tengerek Párducán, aminek egy elég őrült célja van. Az útiterv annál inkább őrültebb, mivel különböző "Térkapukon" haladtunk át, és rengeteg különböző város mellett haladtunk el, amikről még életemben nem halottam. A látvány azonban nem nagyon érdekelt, ugyanis nem sétahajókázásra jöttem, hanem egy fontos küldetés céljából, és ettől senki se tántoríthat el.
A hetek elmúlásával a kapitány végre összehívja a hajó fontosabb tagjait, aminek én is a részese vagyok, majd beavat a tervbe. Szóval van egy hatalmas nagy terület, ami valóságos erőd és nekünk ebbe kéne bejutni, hogy aztán valami aranygyapjút lopjunk el onnan. Az egészben pedig egy sereg, a király testőrsége és talán egy sárkány akad ellenségül. Öltem már meg befolyásos embereket, egyszer még egy lordot is meg kellett ölnünk, de azt a feladatot kapásból hárman intéztük aprólékos tervezéssel, és annak a vára feleakkora sem volt, mint most. És a kapitány a nőket kérdezi meg, hogy mi legyen a terv a bejutásra, egy fura, zöld bőrű nőt, akit "21.-ik századinak" hív, akármi is legyen az, és egy másik fura hölgyeményt. Esküszöm, ez a feladat nem lesz túl egyszerű, de a kapitány elmondása szerint az ottaniak szeretik a külhoniakat, és egész biztosan lakomameghívással fogják őket fogadni. Ezt akár ki is használhatnánk. A nők, meg a kapitány elmegy a lakomára, miközben én meg páran a legénység legjobbjai közül pedig felderítjük a terepet és kipuhatalózzuk a gyenge pontokat, hogy aztán egy épkézláb tervet is össze tudjunk dobni. Ha a kapitány esetleg engem kérdezne, akkor fogok csak válaszolni, másképp nem.
- Felszerelés/fegyverek:
- A rendje ruházata (fekete cipő, nadrág, ing, csuklyás kabát, kesztyű. 4xdobókés, 2x ruha ujjába rejtett penge, 1xfélkezes, ívelt egyélű kard és számtalan méreg(bénító, kábító, lassan illetve gyorsan ölő mérgek és ellenmérgek is)
_________________
![Kolkhisz 6s6fic](https://2img.net/h/oi61.tinypic.com/6s6fic.jpg)
Néha a legkisebb dolgok a legerősebbek.
"String up the razors... sharpen the blades
Tighten the skins up... no one escapes"
Tighten the skins up... no one escapes"
"You depent on our protection
yet, you feed us lies from the tablecloth"
yet, you feed us lies from the tablecloth"
"Kívülről talán nyugodt vagyok, de eddig 139 módon képzeltem el a halálodat."
Timofei- 4. szint - 10 kredit
- Hozzászólások száma : 289
Hozzászólások régi : 0
Reputation : 0
Join date : 2015. Jul. 27.
Age : 26
Tartózkodási hely : Hát azt magam se tudom
Karakteradatok
Főkarakter: Timofei
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
X-Men Reneszánsz :: Archivum :: Archivum :: Csatavilág :: Helyszínek :: Ókori világ
1 / 1 oldal
Engedélyek ebben a fórumban:
Nem válaszolhatsz egy témára ebben a fórumban.
|
|