Amerika Kapitány vs. Einar Thorson
X-Men Reneszánsz :: Archivum :: Archivum
1 / 1 oldal • Megosztás
Amerika Kapitány vs. Einar Thorson
Az eredeti topic
Helyszín: Schönbrunn, Bécs, 2019. december 30.
A helyszín a turisták által közkedvelt Schönbrunn Bécsben, az újév közel van, éppen ezért a kastély területe jelenleg túl zsúfolt, biztonsági emberek, katonaság, rendőrök vigyázzák az idelátogatókat. Szakadó hóesés és egy rendezvény, békekonferencia, amire több országból is érkeztek megbízottak. Így képviseltette magát az Amerikai Szövetséges Államok külügyminisztere és elnöke is, őket a Bosszú Angyalai kísérték el, mint testőrség, és Asgard képviselője is a férje, azaz Asgard trónörököse is hivatalos volt. A békekonferencia célja egy teljes világot összefogó béke lenne és elméletileg ezen a rendezvényen jelentették be a Szövetséges Államok és Asgard közös békeszerződését is. Legalább is Ozwell elnök így akarta, a tárgyalások vége felé azonban Thorhalla bejelentette, hogy Asgard nem támogat semmilyen szövetséget Asgard és a Szövetséges államok között és ez az összes résztvevő ország képviselőjét megrázta. Ezen álláspont szerint ugyanis nem lehetne összehozni a békét, mert voltak olyanok, akik csak akkor írták volna alá a szerződést ha az a szerződés összejön. És ekkor elszabadult a pokol. Robbanások sorozata rázta meg az épületet, a képviselők és jelenlevők közül igen sokan vesztették az életüket és a Szövetséges Államok pedig Asgardra mutogatott és Loki leányára, hogy a céljai ugyanazok, mint az apjának. A két Asgardinak ezek után, ha nem akartak még nagyobb katasztrófát menekülniük kellett… és Ozwell elnök kiadta az Angyaloknak a parancsot, hogy fogják el mindkettőt, hogy az itt elkövetett bűnökért bíróság ítélkezhessen felettük.
![Amerika Kapitány vs. Einar Thorson Pp079](https://2img.net/h/www.buergmann.net/penzing/rs/x/pp079.jpg)
Az eredeti topic
Helyszín: Schönbrunn, Bécs, 2019. december 30.
A helyszín a turisták által közkedvelt Schönbrunn Bécsben, az újév közel van, éppen ezért a kastély területe jelenleg túl zsúfolt, biztonsági emberek, katonaság, rendőrök vigyázzák az idelátogatókat. Szakadó hóesés és egy rendezvény, békekonferencia, amire több országból is érkeztek megbízottak. Így képviseltette magát az Amerikai Szövetséges Államok külügyminisztere és elnöke is, őket a Bosszú Angyalai kísérték el, mint testőrség, és Asgard képviselője is a férje, azaz Asgard trónörököse is hivatalos volt. A békekonferencia célja egy teljes világot összefogó béke lenne és elméletileg ezen a rendezvényen jelentették be a Szövetséges Államok és Asgard közös békeszerződését is. Legalább is Ozwell elnök így akarta, a tárgyalások vége felé azonban Thorhalla bejelentette, hogy Asgard nem támogat semmilyen szövetséget Asgard és a Szövetséges államok között és ez az összes résztvevő ország képviselőjét megrázta. Ezen álláspont szerint ugyanis nem lehetne összehozni a békét, mert voltak olyanok, akik csak akkor írták volna alá a szerződést ha az a szerződés összejön. És ekkor elszabadult a pokol. Robbanások sorozata rázta meg az épületet, a képviselők és jelenlevők közül igen sokan vesztették az életüket és a Szövetséges Államok pedig Asgardra mutogatott és Loki leányára, hogy a céljai ugyanazok, mint az apjának. A két Asgardinak ezek után, ha nem akartak még nagyobb katasztrófát menekülniük kellett… és Ozwell elnök kiadta az Angyaloknak a parancsot, hogy fogják el mindkettőt, hogy az itt elkövetett bűnökért bíróság ítélkezhessen felettük.
![Amerika Kapitány vs. Einar Thorson Pp079](https://2img.net/h/www.buergmann.net/penzing/rs/x/pp079.jpg)
Az eredeti topic
A hozzászólást Thorhalla összesen 1 alkalommal szerkesztette, legutóbb Csüt. 28 Júl. 2011, 20:25-kor.
_________________
Reneszánsz/AoA/Outsiders: Thorhalla Lokidottir/Thordottir; Dr. Stephanie Miller; Jonathan Miller; Olaf Svenson
Mesélő, Einar Thorson/Skurgeson, Eyjolf Ragnar Miller, Gunnhild Morsus/Smed, Svanhild Ragnardottir, Lionheart
Harcimadár, Kaylyn von Hessen; VH: Freydis Einardottir, Victoria Miller; Ultimate: Stephanie Lyesmith, Jonathan Miller
Egyéb karaktereim - Nefadar, Nefi, Fórumanyu
![Amerika Kapitány vs. Einar Thorson Q8r3UTy](https://i.imgur.com/q8r3UTy.jpg)
Thorhalla- Fórumanyu
- Hozzászólások száma : 14971
Hozzászólások régi : 7452
Korábbi szint/kredit : 18.szint - 60 kredit
Aktuális szint/kredit : 33.szint - 135 kredit
Reputation : 59
Join date : 2011. Feb. 19.
Karakteradatok
Főkarakter: Thorhalla
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok: Reneszánsz, Ultimate/Újvilág, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders -
Re: Amerika Kapitány vs. Einar Thorson
Amerika Kapitány
VS
Einar Thorson
Játék:
A kapitány a tömeget kerüli el így a háztetőn keresve Einart. Más helyzetben innen ugrana le és egy autóról dobná a pajzsát neki az ellensége tarkójának. Gyors, fájdalom mentes és biztos győzelem. Ám nem lenne fair vagy nemes. Kapitány nem ért egyet a törvényekkel, de ez most nem a véleményéről szól. Számára ez most egy befejezetlen harc egy másik harcossal. Méltó párbaj.
- EINAR!
Üvölti hangosan a katona állva a tetőn és amikor az asgardi része veszi egy zászlótartó rúdra ugorva szaltózik a földre. Aztán rohanva indul meg a férfi felé.
Végül csak kimásztunk a törmelékek alól, még onnan hallottam, hogy az elnök kiadja a parancsot az Angyaloknak, hogy fogjanak el minket, az átokba is! Tudhattam volna, hogy egy csapdába sétálunk bele az apám kedvéért, de ennyire rosszra nem gondoltam volna soha sem. Felsegítettem Halla-t a földről, aki máris tűzpajzsot vont maga köré, ami miatt nem mertek a közelünkbe jönni, ő súlyosan megsérült, így nem biztos, hogy el tud mindkettőnket vinni innen. Az angyalok több tagját is láttam az emberek között, ugye egyik sem hiszi, hogy közünk lenne ehhez?!
< - Tűnj el innen! – szóltam Halla-ra. – Ne ölj, mert akkor bebizonyítod, hogy igaz, amivel vádolnak minket, amint tudok megyek utánad Asgardra, ne kockáztasd se a te se a gyermekeink életét! Menj! >
Szédölögve nézett rám, majd a zöldes fénnyel tűnt el erről a helyről. Elindultam kifelé, hogy a törmelékes részt elhagyjam valamelyest. A kezembe vettem a kardomat és a pajzsomat, milyen jó is lett volna, ha a Mjölnir-t ezúttal hozom, akkor már régen hazajuthattunk volna. Egyelőre senki sem lőtt, így nyugodtan tudtam haladni egészen addig, amíg meg nem hallottam, hogy valaki a nevemet üvölti. A hangot egyből felismertem, Amerika Kapitány, akivel eddig kétszer csaptam össze, de egyszer sem volt vége a párbajnak, a Bosszú Angyalainak egyike. A tetőre néztem, ahol volt, majd indult lefelé, védekező pozíciót vettem fel. Jobb lábam elől, térdem berrogyasztva a bal hátul kinyújtva és a súlypontomat olyan mélyre vittem le, hogy ismét elbújtam a pajzsom mögött, és a kardom hegyét a belső felének érintettem.
- Ugye nem akarod azt mondani, hogy hiszel Ozwell elnöknek? – kiáltottam rá. – Odin szakállára Kap! Tudnod kell, hogy nincs közünk ehhez!
Ennek ellenére a kapitány jött tovább, vettem egy mély levegőt, és megvártam, amíg egészen közel ért hozzám. Nem akartam megsebezni, vagy megölni, hiszen egy oldalon álltunk, megvártam, amíg egészen közel ért hozzám, akkor kipördültem oldalra mellé úgy, hogy egy kicsit mögé kerüljek és kardmarkolattal akartam leütni, hogy ne okozhasson több problémát.
A Kap nem áll megg, de lassabban fut már.
- Ez nem arról szól, hogy hiszek e benne vagy sem! Ez a törtvény és te tartozol nekem egy visszavágóval!
Mondja a kap és tigrisként ugrik a férfi felé így amikor az elhajol ő könnyedén tud gurulva mögé kerülni megúszva az ütése és a pajzsot az oldala felé dobja. Közben már fordul is az asgardi felé.
- Csak te meg én. Harcos a harcos ellen.
Mondja a férfi kegyetlen hangon.
A szavaim után már lassabban futott, de úgyis tudtam, hogy nem fog megállni, hanem jönni fog tovább és harcolni. Ez a törvény, hogy kell ennek a férfinak minden körülmények között betartani azt, még akkor is, ha ordít valamiről, hogy annak köze sincs az eseményekhez. Thor nevére! Robbanószerek! Hol értünk mi ezekhez? Egy pillanatra kérdőn néztem rá, tartozom visszavágóval? Már értettem, hogy honnan fújt a szél, az első párbaj, amikor elteleportálta Morsus az épületből, majd Red Rose, amikor még Laaksonen is beszállt a harcba, majd akkor engem ragadott ki a csatából Amora. Így nem egy visszavágóval tartoztunk egymásnak, hanem…
- Kettővel – vigyorodtam el.
Könnyedén tértem ki a támadása elől, ő pedig az enyém elől, amikor a pajzsot vágta hozzám, a karddal védtem és máris a földre csaptam a pajzsot miközben felé fordultam és ráléptem a címeres jelen esetben fegyverre is. Körbepillantottam a tetőkön és az őrökön, az ő szavában bíztam, hogy így lesz, de abban nem, hogy nem lőnek le fentről az első adandó alkalommal, amikor a hátamat mutatom nekik. De most ezzel nem törődöm, csak ő meg én, végre.
- Két döntetlen után valóban ideje lenne kiderülni ki a jobb – mondtam. – Elfogadom a kihívást Kap!
Válaszoltam a saját szokásaink szerint, ahogyan elfogadni illik egy párbajt. A pajzsot visszarúgtam a hóban neki a lábai elé és amíg felveszi, addig ismét felvettem a megszokott alapállást. Egészen addig nem szándékoztam semmit sem tenni, amíg a kezében nem volt. Amint ez megtörtént már indultam is előre, majd amikor kellően közel értem karddal balról jobbra alulról egy keresztvágással indítottam, ezt feltehetőleg könnyedén tudja blokkolni, utána pördülök is tovább a megérkezési lendülettel és a pajzzsal szándékozom oldalba, félhátul megütni, hogy az ütés erejétől a földre kerüljön.
A pajzs a védés utána földről pattan a kapitány kezébe, aki rögtön enki ront a férfinak, az már kész vágni így csak hárít és kihasználva, hogy az ellenfele támad egy lépéssel belharc közelbe kerülve megpróbálja gyomron térdelni miközben a szabad keze Einar pajzsot tartó felkarját fogja meg, hogy ne tudjon ütni.
- A mesterlövészeknek tilos lőni ameddig nem adok engedélyt...
Suttogja a katona.
Későn vettem észre, hogy ő is mozdult, így belharcba mozdult be, nem harcoltunk annyit, hogy megszokjam nincsen másik fegyvere, csak a pajzsa és azzal támad. Így már nem volt esélyem arra, hogy kivédjem, hogy a gyomromra rúgott. Egy pillanatra megroggyant a lábam a fájdalomtól, ahogyan a térde és a hasam találkozott egymással, így volt ideje arra, hogy megragadja a karomat, hogy megússza a pajzzsal való arcon találást. Ekkor hallottam meg a férfi hangját is, ahogyan suttogni kezdett. Magamban mosolyodtam el, akkor legalább azok tényleg nem fognak beleavatkozni a küzdelembe, bólintottam, hogy értettem.
- Köszönöm – suttogtam én is. – Halla sem jön már vissza, hogy beavatkozzon…
Ezzel még mielőtt esélye lett volna letenni azt a lábát, amivel a gyomromba térdelt az ő lábához közelebb eső lábammal a földön levő lába után nyúltam és kigáncsoltam. A kezemet kitéptem az övéből, hogy ne tudjon lerántani a földre maga után, majd a kardommal lefelé szúrtam, ahol a földön feküdt.
A Kapitány helyzete esélytelen a földre kerül azonnal, de a szúrást már nem várja meg hanem azonnal guruél a földön és a az asgardi lábainál pajzsával térden csapja őt teljes erőből. Közben ha sikerül megpróbál felkelni, de az elsődleges a szúrás előli elgurulás és az ütés bevétele, a felkelés e szempontból jelenleg még másodlagos teljesen.
- Arhhhh!
Üvölti megvadulva a katona a harc hevében.
Sikerült a földre küldeni, de ahogyan vártam el is gurult a szúrás után, azonban arra már nem, hogy a pajzsával is ütni fog. Éreztem a fájdalmat a térdemben, amikor a fémpajzs eltalál, egy pillanatra csillagokat is láttam és felszisszentem a fájdalomtól, ahogyan hullámokban éreztem a fájdalmat. Az egészséges lábamra helyeztem a súlyomat, míg a másikat nem akartam ezek után terhelni legalább addig, amíg a fájdalom el nem múlik. Holnapra lesz rosszabb, főleg, hogy még erőltetem is.
Nem mozdultam hátrébb, hanem egyből támadtam még, amikor a térdemnél volt a pajzs, a sajátommal //fa pajzs, fém széllel, nem mágikus, csak ellenálló// igyekeztem a pajzs tartó könyökhajlatába ütni, míg a karddal benyúlni a pajzs mögé és elvágni egy gyors mozdulattal a tartószíjakat elvágni. Miközben az egyensúlyomat is igyekeztem úgy megtartani, hogy ne tudjon magára rántani, vagy ledönteni a lábamról.
Az ütés sikeres volt és a kapitány felüvölt a pajzs okozta támadás fájdalmától. Az asgardi viszont azzal nem számolt, hogy így esélyt adott a katonának felemelkedni és ezzel egy hatalmat alulról érkező erős állra adott ökölcsapást ad be neki a szabad kezével. Ha talál és ha az ellenfele hátrébb tántorodik akkor a katona is hátrébb lép párat, hogy újra meglegyen köztük a távolság és kicsit megfoghassa az enyhén lebénult alkarját. Már nem beszél csak liheg és szuszog, mint egy fenevad, ami támadni készül. Az elemi ösztönei hajtják.
Az ütés sikeres volt és Kap felüvöltött, azonban én nem jutottam el a bőr szíjakig, mert a karjával állon ütött. Felnyögtem az ütéstől, és különösen akkor, amikor sikeresen elharaptam a nyelvemet. Hátrébb tántorodtam és néhány lépéssel később álltam meg. még mindig az egészséges lábamon tartottam az egyensúlyomat, és amíg Kap a kezével volt elfoglalva, letöröltem a szám széléről az ott lévő vért és a számban összegyűltet pedig kiköptem a hóba. Most már én is szaporábban vettem a levegőt, azonban most nem támadtam, csak felvettem a megszokott alapállást és ismét elbújtam a pajzsom mögött, akármennyire nem tetszett muszáj volt a megütött lábamat is használni. egy kicsit rugóztam még, hogy végig mozgásban legyek és, ha Kap támad, akkor könnyedén tudjak reagálni rá. De most neki hagytam a kezdeményezést. Figyeltem a testtartatást és mozgását és ebből próbáltam kitalálni, ha elindul, hogy miként is fog támadni, hogy egyből reagálhassak rá, ne csak ösztönösen.
A kapitány időt nyer. A karjában a fájdalom enyhül és a légzése lassul. Végig méri a harcost majd neki rohan. Nagy lendülettel fut, akár egy focista, aki a labdát akarja. Pajzsot tartó kezét maga elé emeli, de úgy, hogy a ha jól mozdul vágni tudjon vele és ezzel takarja a balját, ami ökölcsapásra készül. Állatként üvölt és egészen két lépéses távolságig meg sem áll, de ott a lábával egy nagy dobást ad elő és át szaltózik az asgardin, hogy a balja a kardot tartó vállat üsse meg majd mögötte guggolva landolásközben végig vágja a hátát.
Figyeltem Kapot, amikor rohanni kezdett felém, néhány pillanatig mérlegeltem, majd kisé feljebb húztam a hátsó lábamat, hogy biztosabban álljak meg, ha ezzel a tempóval jön nekem, akkor egészen biztosan nem fogok tudni talpon maradni és még ő is el fog zuhanni a becsapódás után. Végül már készültem kitörni, amikor olyan két lépés távolságra volt tőlem, ha most megtenném, akkor bizonyosan felnyársalnám a karddal, és nem akartam megölni, így ezt az eshetőséget elvetettem. Ám ekkor megtorpant és szaltózni kezdett, későn mozdultam így egy ütést éreztem a kardforgató vállamban, ami ettől egyből zsibbadni is kezdett. Ösztönösen fordultam hátra a jobb irányba a pajzzsal és így valamelyest blokkolni tudtam az ő pajzsát és egy kicsit kijjebb ütni, hogy így ne legyen a mellkasa fedezékben. Ha nem fordultam volna, akkor a hátam bánta volna. Most lett volna jó, a jobb kezem nem zsibbad. Még így a félfordulatot vittem tovább, a pajzsa az enyémmel találkozva kissé távolabb, még a fordulatból szerzett lendülettel igyekeztem oldalba vagy fejen rúgni, amelyik kellő magasságban volt, és közben figyeltem, hogy ő megpróbál-e kigáncsolni, mert ha igen akkor a pajzson taszítva lököm hátra teljes erőmből.
A kapitány természetesen próbált gáncsolni, de Einar inkább ellökte a pajzsával, mint, hogy engedjen neki. A férfi kicsit hátrébb ment, hogy kifújja magát majd felnézett az asgardira.
- Idővel neked is támadnod kell.
Mondja kicsit pihenve a katona.
- A válladnak még kell egy negyed óra, de csak a képességeid miatt. Kvittek vagyunk.
Mutat a könyökére, amiben a pajzs van.
Hátrébb löktem, amikor gáncsolni próbált, így most néhány másodperc időm volt, a bal kezemmel felnyúltam a vállamhoz és megdörzsöltem, kiugorni nem ugrott ki, de ettől még zsibbadt rendesen. Még egy kicsit dörzsöltem, hogy jobb legyen, majd bólintottam Kap szavaira, igen előbb vagy utóbb rendbe fog jönni. És támadni is kéne…
- Ez egy átkozottul hosszú párbaj lesz – állapítottam meg. – A mesterlövészeid és a többi Angyal… el fognak aludni – vigyorodtam el.
Valamelyest tudtam használni a karomat, de minden mozdulat fájt, így jobb lesz, ha hanyagolom egyelőre. A bal kezemmel eltettem a kardot, most csak hátráltatna, amíg a kezemet nem tudom teljesen használni. Alighogy elhallgattam nem vártam tovább, hanem lendültem előre, kard híján mindenképp belharc lesz… Ahogyan közel értem hozzá, neki a bal oldala a pajzsos kezemmel, vágómozdulat szerűen csaptam a bordái felé, majd néhány pillanattal később a lábammal pedig egyenesen a térde felé rúgtam talppal.
- Halhatatlan vagy szóval ne zavarjon az idő.
Mondja kap mosolyogva. Amikor Einar támad a kapitány is és a pajzsával a másik pajzsnak támad, ami ettől feltehetőleg darabokra tört, de ez nagy ár volt neki, mert így Einarnak tökéletesen ad esélyt és időt, hogy térden rúgja így ha a pajzs eltörik akkor a kapitány hátra zuhan a rúgástól fájdalmas vicsorral.
- Alakul.
Sziszegi a fájdalomtól a katona.
Támadtam a pajzzsal és ő is a sajátját rántotta bele és csapta az enyémnek. Nos igen, ez nem volt mágikus, így egy hatalmas reccsenéssel adta meg magát, miközben a másikkal találkozott. Ahogyan Kap hátrazuhant elengedtem a belső szíjakat és ledobtam a kettőbe tört pajzsot a földre jócskán távolabb tőlünk és az ép bal kezembe vettem a kardomat, addig, amíg a jobb nem lesz a másik. Kissé talán bűnbánóan mosolyodtam el a földön fekvő Kap-ra, annak örültem, hogy legalább a térde nem tört ki, csak megérezte a rúgást.
- Huszonöt év halottként Helheimben, az alvilágban – mondtam. – Berozsdásodik bárki…
Azonban nem támadtam rögtön, így felesleges lett volna és nem túl sportszerű, megvártam, amíg talpra küzdi magát és akkor lendültem csak előre, a pajzs és a kardom most egy oldalon volt, balkéz és balkézben tartva. Ahogyan odaértem hozzá jobb alulról bal felfelé irányuló keresztvágással, csapással próbáltam félreütni a pajzsot előle és a lendülettel féloldalasan megérkezni közvetlen elé, így fordulatból a jobb könyökömmel igyekszem arcon csapni, ha ez nem sikerül, akkor csak vállal csapódom a kulcscsontjának és a lendület talán elég ahhoz, hogy ismét a földre kerüljön.
- Sérült láb, kar és elpusztíthatatlan fegyver. Kvittek vagyunk.
A kap felkészül és neki rohan az asgardinak. Hagyja, hogy a pajzsát félre csapja a kardal a férfi, de ekkor az égbe emelkedik és arcon rúgja teljes erejéből. Ha még távol van bele rúg csizmával ha közel az állba térdeli. Ha sikerül tovább suhan a férfi felett és gyorsan a pajzsot emelve maga elé fordul Einar felé.
- Ugyan a pokol gyenge kifogás.
Mondja cinikusan a férfi.
Biccentettem, hogy körübelül valóban egálban vagyunk így. Teljesen szinte. Egyszerre lendültünk mind a ketten, a pajzsot még el tudtam ütni, de ekkor Kap felugrott a levegőbe, így nem jutottam el addig, hogy az ütésemet bevigyem. A következő pillanatban pedig már a térde csattant az arcomon, ahogyan az államba térdelt. Egy pillanatra megszédültem és egy lépést is kénytelen voltam hátrébb lépni, azt azonban már nem engedhettem, hogy átjusson felettem a hátam mögé. Még mindig átkozottul fájt a karom, ennek ellenére, amikor felettem járt Kap megragadtam a bokáját és a lendületével azonos irányba pördültem meg, hogy én is lendületet szerezzek és kevéssé terheljem a vállamat. Majd a félkör megtétele után egyszerűen nekihajítottam a bokájánál fogva nekihajítom a közelben álló autóknak.
- Hela-nál, dehogynem – morogtam.
VS
Einar Thorson
Játék:
A kapitány a tömeget kerüli el így a háztetőn keresve Einart. Más helyzetben innen ugrana le és egy autóról dobná a pajzsát neki az ellensége tarkójának. Gyors, fájdalom mentes és biztos győzelem. Ám nem lenne fair vagy nemes. Kapitány nem ért egyet a törvényekkel, de ez most nem a véleményéről szól. Számára ez most egy befejezetlen harc egy másik harcossal. Méltó párbaj.
- EINAR!
Üvölti hangosan a katona állva a tetőn és amikor az asgardi része veszi egy zászlótartó rúdra ugorva szaltózik a földre. Aztán rohanva indul meg a férfi felé.
Végül csak kimásztunk a törmelékek alól, még onnan hallottam, hogy az elnök kiadja a parancsot az Angyaloknak, hogy fogjanak el minket, az átokba is! Tudhattam volna, hogy egy csapdába sétálunk bele az apám kedvéért, de ennyire rosszra nem gondoltam volna soha sem. Felsegítettem Halla-t a földről, aki máris tűzpajzsot vont maga köré, ami miatt nem mertek a közelünkbe jönni, ő súlyosan megsérült, így nem biztos, hogy el tud mindkettőnket vinni innen. Az angyalok több tagját is láttam az emberek között, ugye egyik sem hiszi, hogy közünk lenne ehhez?!
< - Tűnj el innen! – szóltam Halla-ra. – Ne ölj, mert akkor bebizonyítod, hogy igaz, amivel vádolnak minket, amint tudok megyek utánad Asgardra, ne kockáztasd se a te se a gyermekeink életét! Menj! >
Szédölögve nézett rám, majd a zöldes fénnyel tűnt el erről a helyről. Elindultam kifelé, hogy a törmelékes részt elhagyjam valamelyest. A kezembe vettem a kardomat és a pajzsomat, milyen jó is lett volna, ha a Mjölnir-t ezúttal hozom, akkor már régen hazajuthattunk volna. Egyelőre senki sem lőtt, így nyugodtan tudtam haladni egészen addig, amíg meg nem hallottam, hogy valaki a nevemet üvölti. A hangot egyből felismertem, Amerika Kapitány, akivel eddig kétszer csaptam össze, de egyszer sem volt vége a párbajnak, a Bosszú Angyalainak egyike. A tetőre néztem, ahol volt, majd indult lefelé, védekező pozíciót vettem fel. Jobb lábam elől, térdem berrogyasztva a bal hátul kinyújtva és a súlypontomat olyan mélyre vittem le, hogy ismét elbújtam a pajzsom mögött, és a kardom hegyét a belső felének érintettem.
- Ugye nem akarod azt mondani, hogy hiszel Ozwell elnöknek? – kiáltottam rá. – Odin szakállára Kap! Tudnod kell, hogy nincs közünk ehhez!
Ennek ellenére a kapitány jött tovább, vettem egy mély levegőt, és megvártam, amíg egészen közel ért hozzám. Nem akartam megsebezni, vagy megölni, hiszen egy oldalon álltunk, megvártam, amíg egészen közel ért hozzám, akkor kipördültem oldalra mellé úgy, hogy egy kicsit mögé kerüljek és kardmarkolattal akartam leütni, hogy ne okozhasson több problémát.
A Kap nem áll megg, de lassabban fut már.
- Ez nem arról szól, hogy hiszek e benne vagy sem! Ez a törtvény és te tartozol nekem egy visszavágóval!
Mondja a kap és tigrisként ugrik a férfi felé így amikor az elhajol ő könnyedén tud gurulva mögé kerülni megúszva az ütése és a pajzsot az oldala felé dobja. Közben már fordul is az asgardi felé.
- Csak te meg én. Harcos a harcos ellen.
Mondja a férfi kegyetlen hangon.
A szavaim után már lassabban futott, de úgyis tudtam, hogy nem fog megállni, hanem jönni fog tovább és harcolni. Ez a törvény, hogy kell ennek a férfinak minden körülmények között betartani azt, még akkor is, ha ordít valamiről, hogy annak köze sincs az eseményekhez. Thor nevére! Robbanószerek! Hol értünk mi ezekhez? Egy pillanatra kérdőn néztem rá, tartozom visszavágóval? Már értettem, hogy honnan fújt a szél, az első párbaj, amikor elteleportálta Morsus az épületből, majd Red Rose, amikor még Laaksonen is beszállt a harcba, majd akkor engem ragadott ki a csatából Amora. Így nem egy visszavágóval tartoztunk egymásnak, hanem…
- Kettővel – vigyorodtam el.
Könnyedén tértem ki a támadása elől, ő pedig az enyém elől, amikor a pajzsot vágta hozzám, a karddal védtem és máris a földre csaptam a pajzsot miközben felé fordultam és ráléptem a címeres jelen esetben fegyverre is. Körbepillantottam a tetőkön és az őrökön, az ő szavában bíztam, hogy így lesz, de abban nem, hogy nem lőnek le fentről az első adandó alkalommal, amikor a hátamat mutatom nekik. De most ezzel nem törődöm, csak ő meg én, végre.
- Két döntetlen után valóban ideje lenne kiderülni ki a jobb – mondtam. – Elfogadom a kihívást Kap!
Válaszoltam a saját szokásaink szerint, ahogyan elfogadni illik egy párbajt. A pajzsot visszarúgtam a hóban neki a lábai elé és amíg felveszi, addig ismét felvettem a megszokott alapállást. Egészen addig nem szándékoztam semmit sem tenni, amíg a kezében nem volt. Amint ez megtörtént már indultam is előre, majd amikor kellően közel értem karddal balról jobbra alulról egy keresztvágással indítottam, ezt feltehetőleg könnyedén tudja blokkolni, utána pördülök is tovább a megérkezési lendülettel és a pajzzsal szándékozom oldalba, félhátul megütni, hogy az ütés erejétől a földre kerüljön.
A pajzs a védés utána földről pattan a kapitány kezébe, aki rögtön enki ront a férfinak, az már kész vágni így csak hárít és kihasználva, hogy az ellenfele támad egy lépéssel belharc közelbe kerülve megpróbálja gyomron térdelni miközben a szabad keze Einar pajzsot tartó felkarját fogja meg, hogy ne tudjon ütni.
- A mesterlövészeknek tilos lőni ameddig nem adok engedélyt...
Suttogja a katona.
Későn vettem észre, hogy ő is mozdult, így belharcba mozdult be, nem harcoltunk annyit, hogy megszokjam nincsen másik fegyvere, csak a pajzsa és azzal támad. Így már nem volt esélyem arra, hogy kivédjem, hogy a gyomromra rúgott. Egy pillanatra megroggyant a lábam a fájdalomtól, ahogyan a térde és a hasam találkozott egymással, így volt ideje arra, hogy megragadja a karomat, hogy megússza a pajzzsal való arcon találást. Ekkor hallottam meg a férfi hangját is, ahogyan suttogni kezdett. Magamban mosolyodtam el, akkor legalább azok tényleg nem fognak beleavatkozni a küzdelembe, bólintottam, hogy értettem.
- Köszönöm – suttogtam én is. – Halla sem jön már vissza, hogy beavatkozzon…
Ezzel még mielőtt esélye lett volna letenni azt a lábát, amivel a gyomromba térdelt az ő lábához közelebb eső lábammal a földön levő lába után nyúltam és kigáncsoltam. A kezemet kitéptem az övéből, hogy ne tudjon lerántani a földre maga után, majd a kardommal lefelé szúrtam, ahol a földön feküdt.
A Kapitány helyzete esélytelen a földre kerül azonnal, de a szúrást már nem várja meg hanem azonnal guruél a földön és a az asgardi lábainál pajzsával térden csapja őt teljes erőből. Közben ha sikerül megpróbál felkelni, de az elsődleges a szúrás előli elgurulás és az ütés bevétele, a felkelés e szempontból jelenleg még másodlagos teljesen.
- Arhhhh!
Üvölti megvadulva a katona a harc hevében.
Sikerült a földre küldeni, de ahogyan vártam el is gurult a szúrás után, azonban arra már nem, hogy a pajzsával is ütni fog. Éreztem a fájdalmat a térdemben, amikor a fémpajzs eltalál, egy pillanatra csillagokat is láttam és felszisszentem a fájdalomtól, ahogyan hullámokban éreztem a fájdalmat. Az egészséges lábamra helyeztem a súlyomat, míg a másikat nem akartam ezek után terhelni legalább addig, amíg a fájdalom el nem múlik. Holnapra lesz rosszabb, főleg, hogy még erőltetem is.
Nem mozdultam hátrébb, hanem egyből támadtam még, amikor a térdemnél volt a pajzs, a sajátommal //fa pajzs, fém széllel, nem mágikus, csak ellenálló// igyekeztem a pajzs tartó könyökhajlatába ütni, míg a karddal benyúlni a pajzs mögé és elvágni egy gyors mozdulattal a tartószíjakat elvágni. Miközben az egyensúlyomat is igyekeztem úgy megtartani, hogy ne tudjon magára rántani, vagy ledönteni a lábamról.
Az ütés sikeres volt és a kapitány felüvölt a pajzs okozta támadás fájdalmától. Az asgardi viszont azzal nem számolt, hogy így esélyt adott a katonának felemelkedni és ezzel egy hatalmat alulról érkező erős állra adott ökölcsapást ad be neki a szabad kezével. Ha talál és ha az ellenfele hátrébb tántorodik akkor a katona is hátrébb lép párat, hogy újra meglegyen köztük a távolság és kicsit megfoghassa az enyhén lebénult alkarját. Már nem beszél csak liheg és szuszog, mint egy fenevad, ami támadni készül. Az elemi ösztönei hajtják.
Az ütés sikeres volt és Kap felüvöltött, azonban én nem jutottam el a bőr szíjakig, mert a karjával állon ütött. Felnyögtem az ütéstől, és különösen akkor, amikor sikeresen elharaptam a nyelvemet. Hátrébb tántorodtam és néhány lépéssel később álltam meg. még mindig az egészséges lábamon tartottam az egyensúlyomat, és amíg Kap a kezével volt elfoglalva, letöröltem a szám széléről az ott lévő vért és a számban összegyűltet pedig kiköptem a hóba. Most már én is szaporábban vettem a levegőt, azonban most nem támadtam, csak felvettem a megszokott alapállást és ismét elbújtam a pajzsom mögött, akármennyire nem tetszett muszáj volt a megütött lábamat is használni. egy kicsit rugóztam még, hogy végig mozgásban legyek és, ha Kap támad, akkor könnyedén tudjak reagálni rá. De most neki hagytam a kezdeményezést. Figyeltem a testtartatást és mozgását és ebből próbáltam kitalálni, ha elindul, hogy miként is fog támadni, hogy egyből reagálhassak rá, ne csak ösztönösen.
A kapitány időt nyer. A karjában a fájdalom enyhül és a légzése lassul. Végig méri a harcost majd neki rohan. Nagy lendülettel fut, akár egy focista, aki a labdát akarja. Pajzsot tartó kezét maga elé emeli, de úgy, hogy a ha jól mozdul vágni tudjon vele és ezzel takarja a balját, ami ökölcsapásra készül. Állatként üvölt és egészen két lépéses távolságig meg sem áll, de ott a lábával egy nagy dobást ad elő és át szaltózik az asgardin, hogy a balja a kardot tartó vállat üsse meg majd mögötte guggolva landolásközben végig vágja a hátát.
Figyeltem Kapot, amikor rohanni kezdett felém, néhány pillanatig mérlegeltem, majd kisé feljebb húztam a hátsó lábamat, hogy biztosabban álljak meg, ha ezzel a tempóval jön nekem, akkor egészen biztosan nem fogok tudni talpon maradni és még ő is el fog zuhanni a becsapódás után. Végül már készültem kitörni, amikor olyan két lépés távolságra volt tőlem, ha most megtenném, akkor bizonyosan felnyársalnám a karddal, és nem akartam megölni, így ezt az eshetőséget elvetettem. Ám ekkor megtorpant és szaltózni kezdett, későn mozdultam így egy ütést éreztem a kardforgató vállamban, ami ettől egyből zsibbadni is kezdett. Ösztönösen fordultam hátra a jobb irányba a pajzzsal és így valamelyest blokkolni tudtam az ő pajzsát és egy kicsit kijjebb ütni, hogy így ne legyen a mellkasa fedezékben. Ha nem fordultam volna, akkor a hátam bánta volna. Most lett volna jó, a jobb kezem nem zsibbad. Még így a félfordulatot vittem tovább, a pajzsa az enyémmel találkozva kissé távolabb, még a fordulatból szerzett lendülettel igyekeztem oldalba vagy fejen rúgni, amelyik kellő magasságban volt, és közben figyeltem, hogy ő megpróbál-e kigáncsolni, mert ha igen akkor a pajzson taszítva lököm hátra teljes erőmből.
A kapitány természetesen próbált gáncsolni, de Einar inkább ellökte a pajzsával, mint, hogy engedjen neki. A férfi kicsit hátrébb ment, hogy kifújja magát majd felnézett az asgardira.
- Idővel neked is támadnod kell.
Mondja kicsit pihenve a katona.
- A válladnak még kell egy negyed óra, de csak a képességeid miatt. Kvittek vagyunk.
Mutat a könyökére, amiben a pajzs van.
Hátrébb löktem, amikor gáncsolni próbált, így most néhány másodperc időm volt, a bal kezemmel felnyúltam a vállamhoz és megdörzsöltem, kiugorni nem ugrott ki, de ettől még zsibbadt rendesen. Még egy kicsit dörzsöltem, hogy jobb legyen, majd bólintottam Kap szavaira, igen előbb vagy utóbb rendbe fog jönni. És támadni is kéne…
- Ez egy átkozottul hosszú párbaj lesz – állapítottam meg. – A mesterlövészeid és a többi Angyal… el fognak aludni – vigyorodtam el.
Valamelyest tudtam használni a karomat, de minden mozdulat fájt, így jobb lesz, ha hanyagolom egyelőre. A bal kezemmel eltettem a kardot, most csak hátráltatna, amíg a kezemet nem tudom teljesen használni. Alighogy elhallgattam nem vártam tovább, hanem lendültem előre, kard híján mindenképp belharc lesz… Ahogyan közel értem hozzá, neki a bal oldala a pajzsos kezemmel, vágómozdulat szerűen csaptam a bordái felé, majd néhány pillanattal később a lábammal pedig egyenesen a térde felé rúgtam talppal.
- Halhatatlan vagy szóval ne zavarjon az idő.
Mondja kap mosolyogva. Amikor Einar támad a kapitány is és a pajzsával a másik pajzsnak támad, ami ettől feltehetőleg darabokra tört, de ez nagy ár volt neki, mert így Einarnak tökéletesen ad esélyt és időt, hogy térden rúgja így ha a pajzs eltörik akkor a kapitány hátra zuhan a rúgástól fájdalmas vicsorral.
- Alakul.
Sziszegi a fájdalomtól a katona.
Támadtam a pajzzsal és ő is a sajátját rántotta bele és csapta az enyémnek. Nos igen, ez nem volt mágikus, így egy hatalmas reccsenéssel adta meg magát, miközben a másikkal találkozott. Ahogyan Kap hátrazuhant elengedtem a belső szíjakat és ledobtam a kettőbe tört pajzsot a földre jócskán távolabb tőlünk és az ép bal kezembe vettem a kardomat, addig, amíg a jobb nem lesz a másik. Kissé talán bűnbánóan mosolyodtam el a földön fekvő Kap-ra, annak örültem, hogy legalább a térde nem tört ki, csak megérezte a rúgást.
- Huszonöt év halottként Helheimben, az alvilágban – mondtam. – Berozsdásodik bárki…
Azonban nem támadtam rögtön, így felesleges lett volna és nem túl sportszerű, megvártam, amíg talpra küzdi magát és akkor lendültem csak előre, a pajzs és a kardom most egy oldalon volt, balkéz és balkézben tartva. Ahogyan odaértem hozzá jobb alulról bal felfelé irányuló keresztvágással, csapással próbáltam félreütni a pajzsot előle és a lendülettel féloldalasan megérkezni közvetlen elé, így fordulatból a jobb könyökömmel igyekszem arcon csapni, ha ez nem sikerül, akkor csak vállal csapódom a kulcscsontjának és a lendület talán elég ahhoz, hogy ismét a földre kerüljön.
- Sérült láb, kar és elpusztíthatatlan fegyver. Kvittek vagyunk.
A kap felkészül és neki rohan az asgardinak. Hagyja, hogy a pajzsát félre csapja a kardal a férfi, de ekkor az égbe emelkedik és arcon rúgja teljes erejéből. Ha még távol van bele rúg csizmával ha közel az állba térdeli. Ha sikerül tovább suhan a férfi felett és gyorsan a pajzsot emelve maga elé fordul Einar felé.
- Ugyan a pokol gyenge kifogás.
Mondja cinikusan a férfi.
Biccentettem, hogy körübelül valóban egálban vagyunk így. Teljesen szinte. Egyszerre lendültünk mind a ketten, a pajzsot még el tudtam ütni, de ekkor Kap felugrott a levegőbe, így nem jutottam el addig, hogy az ütésemet bevigyem. A következő pillanatban pedig már a térde csattant az arcomon, ahogyan az államba térdelt. Egy pillanatra megszédültem és egy lépést is kénytelen voltam hátrébb lépni, azt azonban már nem engedhettem, hogy átjusson felettem a hátam mögé. Még mindig átkozottul fájt a karom, ennek ellenére, amikor felettem járt Kap megragadtam a bokáját és a lendületével azonos irányba pördültem meg, hogy én is lendületet szerezzek és kevéssé terheljem a vállamat. Majd a félkör megtétele után egyszerűen nekihajítottam a bokájánál fogva nekihajítom a közelben álló autóknak.
- Hela-nál, dehogynem – morogtam.
_________________
Reneszánsz/AoA/Outsiders: Thorhalla Lokidottir/Thordottir; Dr. Stephanie Miller; Jonathan Miller; Olaf Svenson
Mesélő, Einar Thorson/Skurgeson, Eyjolf Ragnar Miller, Gunnhild Morsus/Smed, Svanhild Ragnardottir, Lionheart
Harcimadár, Kaylyn von Hessen; VH: Freydis Einardottir, Victoria Miller; Ultimate: Stephanie Lyesmith, Jonathan Miller
Egyéb karaktereim - Nefadar, Nefi, Fórumanyu
![Amerika Kapitány vs. Einar Thorson Q8r3UTy](https://i.imgur.com/q8r3UTy.jpg)
Thorhalla- Fórumanyu
- Hozzászólások száma : 14971
Hozzászólások régi : 7452
Korábbi szint/kredit : 18.szint - 60 kredit
Aktuális szint/kredit : 33.szint - 135 kredit
Reputation : 59
Join date : 2011. Feb. 19.
Karakteradatok
Főkarakter: Thorhalla
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok: Reneszánsz, Ultimate/Újvilág, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders -
![-](https://2img.net/i/empty.gif)
» Einar Thorson
» Einar Thorson
» Asgard > Einar Thorson
» Amerika Kapitány
» Einar Thorson lakása > Pegazus főépület
» Einar Thorson
» Asgard > Einar Thorson
» Amerika Kapitány
» Einar Thorson lakása > Pegazus főépület
X-Men Reneszánsz :: Archivum :: Archivum
1 / 1 oldal
Engedélyek ebben a fórumban:
Nem válaszolhatsz egy témára ebben a fórumban.
|
|