Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
X-Men Reneszánsz :: Alternatív síkok :: Inaktív síkok :: A Végtelen Háború világa :: A világ 2076-ban
1 / 2 oldal • Megosztás
1 / 2 oldal • 1, 2
Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
Az Istenek Tanácsának helyszíne, egy olyan dimenzióban, amit minden isten, vagy istenszármazék képes elérni, amennyiben jogot kapott arra, hogy belépjen erre a síkra.
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) Istenektancsa](https://2img.net/r/ihimizer/img268/4021/istenektancsa.jpg)
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) Istenektancsa](https://2img.net/r/ihimizer/img268/4021/istenektancsa.jpg)
_________________
Reneszánsz/AoA/Outsiders: Thorhalla Lokidottir/Thordottir; Dr. Stephanie Miller; Jonathan Miller; Olaf Svenson
Mesélő, Einar Thorson/Skurgeson, Eyjolf Ragnar Miller, Gunnhild Morsus/Smed, Svanhild Ragnardottir, Lionheart
Harcimadár, Kaylyn von Hessen; VH: Freydis Einardottir, Victoria Miller; Ultimate: Stephanie Lyesmith, Jonathan Miller
Egyéb karaktereim - Nefadar, Nefi, Fórumanyu
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) Q8r3UTy](https://i.imgur.com/q8r3UTy.jpg)
Thorhalla- Fórumanyu
- Hozzászólások száma : 14971
Hozzászólások régi : 7452
Korábbi szint/kredit : 18.szint - 60 kredit
Aktuális szint/kredit : 33.szint - 135 kredit
Reputation : 59
Join date : 2011. Feb. 19.
Karakteradatok
Főkarakter: Thorhalla
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok: Reneszánsz, Ultimate/Újvilág, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders -
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
2076. - Egy új korszak
2076. február eleje – Istenek Tanácsa, Köztes dimenzió
Résztvevők: Apokalipszis (Nagy Evolucionista), Goblin, Végrehajtó, Andrew Ramirez, Rachel Wilcox, Jason Plunder, David Ethan, Laura Orrin, Nathaniel Orrin, Freyr Laaksonenson, Samuel Corner (Arzenál), Lady Shywa, Vasököl (Damian Long), Jared Aaron Voice (Heka), Amanda Cruz*
Mindenki a saját elfoglaltságával volt elfoglalva, valahol ahol volt, amikor fény ölelte körbe őt és a megszokott villanás után egy teremben találta magát egy hatalmas helységben, ahol a világot meghatározó összes személy jelen volt.
Akiknek bejárása volt az Istenek tanácsába egyből megismerte a helyet, hogy ez ott volt most is, akik hallottak róla azok is. A többieknek – Pókék és Vasököl – pedig fogalmuk sem volt arról, hogy hova is kerültek. A hatalmas csarnok mennyei volt, valahogy földöntúli és mégis végtelenül fejlett. Akik már jártak itt, tudták, hogy a képességeik hatástalanok és nem képes senki sem ártani a másiknak semmivel. A hely egyszerűen fizikailag és minden tekintetben lehetetlen volt. A csarnok mintha márványból készült volna, mégis olyasfajta fém lehetett, amit még senki sem látott. Az egész hely valahol a celestial technológia magasságaiba érhetett fel. Úgy száz méter hosszú lehetett a csarnok, húsz méter magas, egy hatalmas asztal volt középen és névre szólóan voltak a helyek mindenki számára. Csak a vezetőknek, férjüknek, vagy feleségüknek, ahol ilyen nem volt a helyettesnek volt ülőhely, mindenki másnak állnia kellett az ura, vagy úrnője mögött.
Ahogyan mindenki, vagyis inkább a többség helyet foglalt a mennyezet irányában fény gyúlt, az istencsaládok fejei jelentek meg egy holografikus képen. Amon, Einar Thorson és Zeusz volt a leginkább kivehető az ittlevőknek.
- Még elképzelésetek sem lehet, hogy miért vagytok jelen – a hangjuk szinte teljesen egy volt és távoli. – A világot új veszély fenyegeti, félre kell tennetek ellenségeskedéseitek és össze kell fognotok! Ez nem kérés, parancs!
Ezzel a főistenek eltűntek, mintha ott sem lettek volna. Többen összesúgtak felháborodottan, ez elképzelhetetlen volt egyszerűen, túl nagy különbségek, gondolkodás, gyűlölet, igencsak nagyban ego és minden, amit csak el lehetett képzelni.
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) 00120](https://i.servimg.com/u/f44/12/24/63/41/00120.jpg)
*Csak a JK-kat soroltam fel, de ott van még Zsarnok, Nephelé, Victoria és Yusuf, Bard és Lorna, Jack (ő valszeg Jason mellett), Freydis, mindenkinek a felesége/férje, Melissa, Daniel és neje, Aian és felesége, Algernon és felesége, Anya és a Második.
Szóval egy igencsak zsúfolt az egész.
Arra még kéretik ügyelni, akik az előző kalandon voltak, már tudják, de akik nem, azoknak is leírom, Apo-t, Goblint és Végrehajtót már senki sem hívja a régi nevén, csak ezeken hivatkoznak rá, a régi barátságok és hasonlóknak vége van, Zyro csak lenézi őket, mert magakadtak a fejlődésben, a többiek is így vélik, akik nem tartoznak az oldalukra viszont gyűlöletet éreznek irántuk a milliárdok haláláért.
Illetve a Holnap gyermekei szinte mindenki ellen követtek el merényletet, hasonlót, még mindig nehéz őket elfogadni és talán csak Apoék utalnak rájuk a rendes nevükön, mindenki más kivétel nélkül csakis „Szörnyszülöttek” néven illeti őket.
2076. február eleje – Istenek Tanácsa, Köztes dimenzió
Résztvevők: Apokalipszis (Nagy Evolucionista), Goblin, Végrehajtó, Andrew Ramirez, Rachel Wilcox, Jason Plunder, David Ethan, Laura Orrin, Nathaniel Orrin, Freyr Laaksonenson, Samuel Corner (Arzenál), Lady Shywa, Vasököl (Damian Long), Jared Aaron Voice (Heka), Amanda Cruz*
Mindenki a saját elfoglaltságával volt elfoglalva, valahol ahol volt, amikor fény ölelte körbe őt és a megszokott villanás után egy teremben találta magát egy hatalmas helységben, ahol a világot meghatározó összes személy jelen volt.
Akiknek bejárása volt az Istenek tanácsába egyből megismerte a helyet, hogy ez ott volt most is, akik hallottak róla azok is. A többieknek – Pókék és Vasököl – pedig fogalmuk sem volt arról, hogy hova is kerültek. A hatalmas csarnok mennyei volt, valahogy földöntúli és mégis végtelenül fejlett. Akik már jártak itt, tudták, hogy a képességeik hatástalanok és nem képes senki sem ártani a másiknak semmivel. A hely egyszerűen fizikailag és minden tekintetben lehetetlen volt. A csarnok mintha márványból készült volna, mégis olyasfajta fém lehetett, amit még senki sem látott. Az egész hely valahol a celestial technológia magasságaiba érhetett fel. Úgy száz méter hosszú lehetett a csarnok, húsz méter magas, egy hatalmas asztal volt középen és névre szólóan voltak a helyek mindenki számára. Csak a vezetőknek, férjüknek, vagy feleségüknek, ahol ilyen nem volt a helyettesnek volt ülőhely, mindenki másnak állnia kellett az ura, vagy úrnője mögött.
Ahogyan mindenki, vagyis inkább a többség helyet foglalt a mennyezet irányában fény gyúlt, az istencsaládok fejei jelentek meg egy holografikus képen. Amon, Einar Thorson és Zeusz volt a leginkább kivehető az ittlevőknek.
- Még elképzelésetek sem lehet, hogy miért vagytok jelen – a hangjuk szinte teljesen egy volt és távoli. – A világot új veszély fenyegeti, félre kell tennetek ellenségeskedéseitek és össze kell fognotok! Ez nem kérés, parancs!
Ezzel a főistenek eltűntek, mintha ott sem lettek volna. Többen összesúgtak felháborodottan, ez elképzelhetetlen volt egyszerűen, túl nagy különbségek, gondolkodás, gyűlölet, igencsak nagyban ego és minden, amit csak el lehetett képzelni.
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) 00120](https://i.servimg.com/u/f44/12/24/63/41/00120.jpg)
*Csak a JK-kat soroltam fel, de ott van még Zsarnok, Nephelé, Victoria és Yusuf, Bard és Lorna, Jack (ő valszeg Jason mellett), Freydis, mindenkinek a felesége/férje, Melissa, Daniel és neje, Aian és felesége, Algernon és felesége, Anya és a Második.
Szóval egy igencsak zsúfolt az egész.
Arra még kéretik ügyelni, akik az előző kalandon voltak, már tudják, de akik nem, azoknak is leírom, Apo-t, Goblint és Végrehajtót már senki sem hívja a régi nevén, csak ezeken hivatkoznak rá, a régi barátságok és hasonlóknak vége van, Zyro csak lenézi őket, mert magakadtak a fejlődésben, a többiek is így vélik, akik nem tartoznak az oldalukra viszont gyűlöletet éreznek irántuk a milliárdok haláláért.
Illetve a Holnap gyermekei szinte mindenki ellen követtek el merényletet, hasonlót, még mindig nehéz őket elfogadni és talán csak Apoék utalnak rájuk a rendes nevükön, mindenki más kivétel nélkül csakis „Szörnyszülöttek” néven illeti őket.
_________________
Reneszánsz/AoA/Outsiders: Thorhalla Lokidottir/Thordottir; Dr. Stephanie Miller; Jonathan Miller; Olaf Svenson
Mesélő, Einar Thorson/Skurgeson, Eyjolf Ragnar Miller, Gunnhild Morsus/Smed, Svanhild Ragnardottir, Lionheart
Harcimadár, Kaylyn von Hessen; VH: Freydis Einardottir, Victoria Miller; Ultimate: Stephanie Lyesmith, Jonathan Miller
Egyéb karaktereim - Nefadar, Nefi, Fórumanyu
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) Q8r3UTy](https://i.imgur.com/q8r3UTy.jpg)
Thorhalla- Fórumanyu
- Hozzászólások száma : 14971
Hozzászólások régi : 7452
Korábbi szint/kredit : 18.szint - 60 kredit
Aktuális szint/kredit : 33.szint - 135 kredit
Reputation : 59
Join date : 2011. Feb. 19.
Karakteradatok
Főkarakter: Thorhalla
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok: Reneszánsz, Ultimate/Újvilág, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders -
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
//Limbo//
„Kemény küzdelem az élet, még most is, mikor viszonylag béke honol Limbon, így szükséges, hogy formában legyek. Ráadásul néha nem árt levezetni a felgyűlt feszültséget is, amit az uralkodás okoz. Bár nem vagyok egyedül eme teherrel, mert Alastor ott áll mellettem.” lassan megforgatom a kardom, a kezemben, majd rohamozni kezdek. Itt nincs helye a rangoknak, csak a puszta erőnek és pusztító hatalomnak. Elszökkenek a talajról, hogy felülről csapjak le az ellenfelemre, azonban mielőtt lesújthatnék fény ölel körbe, s eltűnik az aréna ahol éppen voltam…
//Istenek Tanácsa//
Guggolva érkezem meg és míg kardom balomban tartom, a hátamon pihenő másik kardom elő rántom, s készen állok két karddal védeni magam, ha kell, s csak ekkor nézek körbe. Lassan eresztem le a jobbomban pihenő kardot, mely státuszom mutatja, míg a balomban lévőt inkább pallos méretekkel rendelkező fegyvert nemes egyszerűséggel megtámasztom a balvállamon. Érzem ahogy egy kéz megérinti a jobb vállam és oda se kell néznem, hogy tudjam, hogy a férjem az. Előre lépek egyet, hogy könnyen visszatehessem a hátamon lévő tokba a jobbomban lévő kardot, majd a balomban lévő pallost is. Hát igen, bár uralkodó vagyok, de továbbra is ott hordom a fegyvereim, bár a mostani ruházatomban nem tűnök annak az biztos. Rövid top ami annyit fed, amennyit tényleg muszáj. Balkaromon és vállamon páncélt viselek, míg jobb vállamon egy jóval könnyebb vállvédő és bőr pántok, egy hosszú bőt kesztyűvel kombinálva. öltözékem lentebb se vastagabb, egy nagyon rövid bőrnadrág és egy hosszú bőr lábvédő, mely szinte összeér a nadrággal. Alastorra pillantok miközben farkam lassan leng mögöttem, s ahogy megindulok az asztal felé úgy válok szinte teljesen emberré, így a patáim helyére normál lábfej kerül, farkincám is eltűnik. Hosszú hajam lágyan lengedez az arcom két oldalán, s hátam mögött is ahogy sétálok lassan kimért léptekkel végig mérve a jelenlévőket. Végül a helyemre érve egy mozdulattal oldom ki a két fegyverem tartó fegyvertartó hámját, s rakom le a szék mellé, miközben Alastor kihúzza a széket számomra és helyet foglalok.
Csak most nézem meg őt is jobban miközben leül. Ahogy elnézem talán a könyvtárban volt éppen, vagy hasonló helyen, de ez most nem is lényeges annyira. Szótlanul várom, hogy miért is hívtak ide ilyen hirtelen, a többiekkel együtt, akikkel nem nagyon foglalkoztam az utóbbi időben az ilyen kis találkozókat leszámítva. Bár ez se teljesen igaz, hiszen, ha valamelyik pusztított, akkor azt észrevettem az áldozatok számából.
Végül ez is kiderül, ahogy a főistenek megjelennek és lényegében parancsot adnak, hogy dolgozzunk össze. Nyelek kettőt mielőtt hozzáfűznék ehhez valami nem épp uralkodóhoz méltót hirtelen. Alastorra nézek és közel hajolok hozzá, mire a fülembe súg csendesen, s bólintok rá, majd a többiekre nézek.
- Hát ez elég tömör volt arról, hogy miért is rángattak ide mindenkit. – hátamat a szék támlájának támasztom. Attól nem tartok, hogy most innét új vendégem lenne hiszen itt nem ölhetik meg egymást.
- Bár részemről kicsit több részletnek jobban örültem volna, hogy mi eme nagy veszély, amiért… - végig nézek az asztalnál ülőkön - …nekünk össze kéne fogni. – egyenlőre nem mutatom jelét, hogy még a hátam közepére se kívánom ezt az egészet, de ha tényleg ekkora a baj, hogy ilyen eleve elvetélt ötlettel álltak elő a főistenek, akkor tényleg gáz lehet. Míg a többiek reakcióját várom, addig a szék mellől az ölembe húzom a fegyvereim. Nem támadásra számítok, csak tudom, hogy mennyire nehezükre esik előre szólni mielőtt egyik helyről a másikra küldözgetnek akaratom ellenére, mint valami bábot.
Alastorra pillantok, s utána a többiekre.
„Kemény küzdelem az élet, még most is, mikor viszonylag béke honol Limbon, így szükséges, hogy formában legyek. Ráadásul néha nem árt levezetni a felgyűlt feszültséget is, amit az uralkodás okoz. Bár nem vagyok egyedül eme teherrel, mert Alastor ott áll mellettem.” lassan megforgatom a kardom, a kezemben, majd rohamozni kezdek. Itt nincs helye a rangoknak, csak a puszta erőnek és pusztító hatalomnak. Elszökkenek a talajról, hogy felülről csapjak le az ellenfelemre, azonban mielőtt lesújthatnék fény ölel körbe, s eltűnik az aréna ahol éppen voltam…
//Istenek Tanácsa//
Guggolva érkezem meg és míg kardom balomban tartom, a hátamon pihenő másik kardom elő rántom, s készen állok két karddal védeni magam, ha kell, s csak ekkor nézek körbe. Lassan eresztem le a jobbomban pihenő kardot, mely státuszom mutatja, míg a balomban lévőt inkább pallos méretekkel rendelkező fegyvert nemes egyszerűséggel megtámasztom a balvállamon. Érzem ahogy egy kéz megérinti a jobb vállam és oda se kell néznem, hogy tudjam, hogy a férjem az. Előre lépek egyet, hogy könnyen visszatehessem a hátamon lévő tokba a jobbomban lévő kardot, majd a balomban lévő pallost is. Hát igen, bár uralkodó vagyok, de továbbra is ott hordom a fegyvereim, bár a mostani ruházatomban nem tűnök annak az biztos. Rövid top ami annyit fed, amennyit tényleg muszáj. Balkaromon és vállamon páncélt viselek, míg jobb vállamon egy jóval könnyebb vállvédő és bőr pántok, egy hosszú bőt kesztyűvel kombinálva. öltözékem lentebb se vastagabb, egy nagyon rövid bőrnadrág és egy hosszú bőr lábvédő, mely szinte összeér a nadrággal. Alastorra pillantok miközben farkam lassan leng mögöttem, s ahogy megindulok az asztal felé úgy válok szinte teljesen emberré, így a patáim helyére normál lábfej kerül, farkincám is eltűnik. Hosszú hajam lágyan lengedez az arcom két oldalán, s hátam mögött is ahogy sétálok lassan kimért léptekkel végig mérve a jelenlévőket. Végül a helyemre érve egy mozdulattal oldom ki a két fegyverem tartó fegyvertartó hámját, s rakom le a szék mellé, miközben Alastor kihúzza a széket számomra és helyet foglalok.
Csak most nézem meg őt is jobban miközben leül. Ahogy elnézem talán a könyvtárban volt éppen, vagy hasonló helyen, de ez most nem is lényeges annyira. Szótlanul várom, hogy miért is hívtak ide ilyen hirtelen, a többiekkel együtt, akikkel nem nagyon foglalkoztam az utóbbi időben az ilyen kis találkozókat leszámítva. Bár ez se teljesen igaz, hiszen, ha valamelyik pusztított, akkor azt észrevettem az áldozatok számából.
Végül ez is kiderül, ahogy a főistenek megjelennek és lényegében parancsot adnak, hogy dolgozzunk össze. Nyelek kettőt mielőtt hozzáfűznék ehhez valami nem épp uralkodóhoz méltót hirtelen. Alastorra nézek és közel hajolok hozzá, mire a fülembe súg csendesen, s bólintok rá, majd a többiekre nézek.
- Hát ez elég tömör volt arról, hogy miért is rángattak ide mindenkit. – hátamat a szék támlájának támasztom. Attól nem tartok, hogy most innét új vendégem lenne hiszen itt nem ölhetik meg egymást.
- Bár részemről kicsit több részletnek jobban örültem volna, hogy mi eme nagy veszély, amiért… - végig nézek az asztalnál ülőkön - …nekünk össze kéne fogni. – egyenlőre nem mutatom jelét, hogy még a hátam közepére se kívánom ezt az egészet, de ha tényleg ekkora a baj, hogy ilyen eleve elvetélt ötlettel álltak elő a főistenek, akkor tényleg gáz lehet. Míg a többiek reakcióját várom, addig a szék mellől az ölembe húzom a fegyvereim. Nem támadásra számítok, csak tudom, hogy mennyire nehezükre esik előre szólni mielőtt egyik helyről a másikra küldözgetnek akaratom ellenére, mint valami bábot.
Alastorra pillantok, s utána a többiekre.
_________________
"Nincs múltad... a jelened kilátástalan, de jövőd még lehet"
Reneszansz: Alena (Shadow)
NJK: Marli
X-Diák: Liam V. Blacksong
VH: Shywa
lil SW: Heiwanna Miin Klodov
lil SW: Riku Blackclaw (Chu Raioni)
lil SW: Nyu (kép+adatlap)
˜Hááááát... nincs más hátra, mint előre.... Kalandor... ˜
Shadow- 9. szint - 20 kredit
- Hozzászólások száma : 788
Hozzászólások régi : 950
Korábbi szint/kredit : 10. szint - 22 kredit
Aktuális szint/kredit : 10. szint - 22 kredit
Reputation : 64
Join date : 2011. Aug. 19.
Tartózkodási hely : Pokol
Karakteradatok
Főkarakter: Amara
Főkari/multi: Multi
Síkok: Reneszánsz, Ultimate/Újvilág, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders, Little SW
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
//Genosha - Magánlaborban//
Egy asztal felé görnyedve vizsgálgatom az egyik új szerkezetemet, mely egyenlőre békésen lebeg néhány centivel az asztallap felett, egy szimpla fémgömbhöz hasonló tárgy, egyenlőre, kérdéses, hogy meddig, amennyiben mindent jól számoltam össze és értékeltem ki, az elkövetkező néhány percben egy igazi kis csodának lehetek majd szemtanúja... Mint már ezelőtt egy jó párszor, de ez... Ez most más, egy kicsivel. Még néhányszor átszámolok mindent, majd egy külön erre a célra kialakított kesztyűvel odébb lebegtetem a gömböt, tulajdonképpen fordulok vele a kísérleti alanyom felé, egy " önkéntes ", húszas éveit súroló férfi, nyitott mellkassal, leszíjazva, eszméleténél de érzéstelenítve, bizsergésnél többet nem érezhet a mellkasánál, nem a kínzás a célom, bár felfedezni vélek egy kevés félelmet a tekintetében.
~ Ne aggódj... ~ Üzenem neki a fejembe épített telepatikus ketyerém segítségével, de mem fejezem be az üzenetet, ugyanis hamar mozgásra leszek figyelmes a szervei között, közelebbről megvizsgálva egy fém alkatrészt veszek észre, amihez kissé agresszívan kapok oda és emelek ki egy pókhoz hasonló robotot a férfi szervezetéből.
~ Plátó! Hányszor mondtam már hogy ne kutakodj az alanyaimban?! Eléggé piszkos odabent. ~ Nem igazán zavarna, ha tönkretenne egy szervet, könnyedén lehet pótolni és nem veszélyeztetné különösebben a páciens életét, habár mindez igazából addig számít csak, amíg dolgozok rajta. Mindenesetre is kicsit oldalra lököm a dögöt és ahogy zuhan a lábammal megnyesem a fal felé, kemény anyagból van, ennyitől nem lesz baja. Mindenesetre is vissza terelem a tekintetemet az önkéntesre, miközben közelebb húzok egy szerkezetet és állítgatni kezdek rajta néhány kulcsfontosságú kapcsolót, anélkül hogy odanéznék.
~ Mint mondtam ne aggódj, mindent kielemeztem, mindössze csak... ~ Beszédközben aktiválom a szerkezetet amelyből kékes fény kezd el áramlani, egyenesen a gömb alakú tárgyba, amely lassan kezd darabjaira hullni, legalább is úgy tűnik. ~ ... 78,645 százaléknyi esély van arra, hogy a szerkezet felrobban és lyukat üt a valóság szövetén, a legszerencsésebb esetben is áthúzva minket a negatív zónába. ~ Számomra ez eléggé megnyugtató, ugyanis nagyon jók az esélyek, de úgy tűnik, hogy nem sikerült jó eredményt elérnem. Nem is különösebben volt mondjuk célom mindez. Mindenesetre is a gömb teljes mértékben szétesik, megmutatván igazi alakját, több száz darabnyi apró, finom szilánk melyek egy belső energia körül keringenek... Úgy tűnik hogy sikerült megoldani a belső gravitációs különbségeket, remek, ráadásul még mindig a Földön vagyunk, még jobb. Már ez is nagy haladás, mégis úgy érzem hogy csak éppen karcolgatom a kozmikus energiák felhasználási lehetőségeinek a határait... Még ha ez nem is igaz, de ezért vagyok itt!
~ Ez most egy kicsit kellemetlen lehet. ~ Adok egy kevés figyelmeztetést, majd pedig a tárgyat egyszerűen belenyomom az alany szívébe s figyelem, ahogyan a szervezete elkezd kékülni. Egy darabig jól megy, érzem a sugárzó energiát, majd pedig figyelem ahogyan a szív egyszerűen megadva magát a belső nyomásnak eltorzul, majd darabjaira robban és nem marad más a helyén, csak egy kupacnyi keringő szilánk és véres massza, kisebb - nagyobb húsdarabokkal. Letörlöm a vért az arcomról.
~ Arkhimédész! Jegyzetelj. ~ Parancsolom az asszisztensemnek, avagy a laborban működő programnak. ~ Megoldás projekt harmadik bejegyzés. A harmadik kísérlet is sikertelenül zárult, habár most egyben maradt a test és csak a szív semmisült meg, az alany halott, szükséges a szív megerősítése beültetésekkel a következő kísérleti alanynál, valamint egy belső energiaforrás integrálása és csatlakoztatása az idegekhez.... ~ Egy darabig még diktálom, majd zárom a mappát, bár nem látom, hogy történik, de biztos vagyok benne, hogy jegyzetelt a gépezet. Már nem vagyok messze a céltól, csak néhány apró finomítás és biztosra veszem, hogy elfog készülni a szerkezet... A szerkezet mely kozmikus energia segítségével bármely mutánst... Fehér fény, tudom, hogy mit jelent ez, habár egyáltalán nem örülök neki.
//Istenek Tanácsa//
A fény után furcsa, ámbár nem meglepő dolgok történnek. Sok ismerős arcot látok, nagyjából mindről tudom is, hogy kicsoda, néhány régi ismerős, a démonok vezetői, a negatív zóna "fejei", apokalipszis és a talpnyalói, a szörnyszülöttek... Egyiket sem tekintem többnek egyszerű kísérleti alanyoknál, azokat a mutánsokat sem, vagy azok vezetőjét, akik elutasítják Magneto tanításait, bölcsességeit, hagyatékait. Támadástól nem tartok, hiszen ha ezért lennénk itt, akkor már egymás torkának estek volna, így intek a feleségemnek is, hogy türtőztesse magát mielőtt tenne valami ostobaságot, kihúzok neki egy széket, megvárom hogy leüljön, majd pedig helyet foglalok magam is és hallgatom, hogy miért vagyunk itt... Akármi is tartson felénk, alapjáraton elítélem az ötletet, logikátlan, kivitelezhetetlen, talán arra a szintre hajlandó lennék krízis esetén lealacsonyodni, hogy lepaktáljak egyéb mutánsokkal és bizonyos feltételek mellett az emberekkel, vagy a mágusokkal is, bár már ezt is hatalmas kihívásnak látom, hiszen alapvetően ítélem el az összest. Az viszont teljes mértékben, abszolút kizárt, hogy Apokalipszissel és a szörnyszülöttekkel akár csak egy oldalon álljak. Habár ezt nem teszem közzé, úgy vélem, hogy jelen helyzetben a csend és a megfigyelés lehet a legjobb húzás így, "kissé" véres, kísérleti ruhában, enélkül is ugyan így vélném.
//Genosha//
Mosolyogva nézem, ahogyan a gyerekek elvannak maguknak a belső kertben, habár innen egy helyből nehéz őket nyomon követni, de nem aggódok miattuk, sok megbízható mutáns vesz minket körbe akik rajtam kívül is ügyelnek rájuk, ebben a világban pedig ez el is kell. Továbbá nem sok egyebet teszek, élvezem a napsütést, azt a kevés szelet, ami eljut ide, azonban ez nem tart sokáig. Fehér fényre leszek figyelmes, ami eléggé zavarodottá tesz, mire pedig ez eltűnik...
//Istenek Tanácsa//
Egy furcsa helyen találom magam, a férjemmel együtt, ez valamilyen szinten megnyugtató, azonban nagyon gyorsan felismerem azokat, akik itt vannak rajtunk kívül és egyik sem olyan személy, akivel szívesen találkoztam volna. Bár nem voltam készen egy esetleges harcra, most mégis fenyegetővé válik az állásom és már-már ösztönösen nekiugrok a hozzánk legközelebb lévő ellenséges személynek, hiszen minden ellenségünknek pusztulnia kell, azonban hitvesem az utolsó pillanatban int, én pedig, bár nehezen, félre tolom az ösztönöket és a gyűlöletet, habár azt csak kis részben és továbbra is figyelve a többit helyet foglalok a nekem kijelölt helyen, bár számomra egy ilyen szék csöppet sem kényelmes, de ez most mellékes, nagyobb gond is van ennél. A megjelenő isteneket felismerem, mivel tanult vagyok, ez eléggé alap, azonban a szavaikkal, bármennyire is beszéljenek nagy fenyegetésről, nem értek egyet, legyen az parancs, vagy sem, egyáltalán kiknek hiszik magukat, hogy parancsolgatni merjenek? Nem tartozunk hozzájuk, soha nem is tartoztunk. A páromra várnék, hogy mondjon valamit, de nem teszi, ami pedig azt illeti én is a csendben maradást látom most a jobbnak, sokat úgysem tudnék hozzáfűzni, még nem.
Egy asztal felé görnyedve vizsgálgatom az egyik új szerkezetemet, mely egyenlőre békésen lebeg néhány centivel az asztallap felett, egy szimpla fémgömbhöz hasonló tárgy, egyenlőre, kérdéses, hogy meddig, amennyiben mindent jól számoltam össze és értékeltem ki, az elkövetkező néhány percben egy igazi kis csodának lehetek majd szemtanúja... Mint már ezelőtt egy jó párszor, de ez... Ez most más, egy kicsivel. Még néhányszor átszámolok mindent, majd egy külön erre a célra kialakított kesztyűvel odébb lebegtetem a gömböt, tulajdonképpen fordulok vele a kísérleti alanyom felé, egy " önkéntes ", húszas éveit súroló férfi, nyitott mellkassal, leszíjazva, eszméleténél de érzéstelenítve, bizsergésnél többet nem érezhet a mellkasánál, nem a kínzás a célom, bár felfedezni vélek egy kevés félelmet a tekintetében.
~ Ne aggódj... ~ Üzenem neki a fejembe épített telepatikus ketyerém segítségével, de mem fejezem be az üzenetet, ugyanis hamar mozgásra leszek figyelmes a szervei között, közelebbről megvizsgálva egy fém alkatrészt veszek észre, amihez kissé agresszívan kapok oda és emelek ki egy pókhoz hasonló robotot a férfi szervezetéből.
~ Plátó! Hányszor mondtam már hogy ne kutakodj az alanyaimban?! Eléggé piszkos odabent. ~ Nem igazán zavarna, ha tönkretenne egy szervet, könnyedén lehet pótolni és nem veszélyeztetné különösebben a páciens életét, habár mindez igazából addig számít csak, amíg dolgozok rajta. Mindenesetre is kicsit oldalra lököm a dögöt és ahogy zuhan a lábammal megnyesem a fal felé, kemény anyagból van, ennyitől nem lesz baja. Mindenesetre is vissza terelem a tekintetemet az önkéntesre, miközben közelebb húzok egy szerkezetet és állítgatni kezdek rajta néhány kulcsfontosságú kapcsolót, anélkül hogy odanéznék.
~ Mint mondtam ne aggódj, mindent kielemeztem, mindössze csak... ~ Beszédközben aktiválom a szerkezetet amelyből kékes fény kezd el áramlani, egyenesen a gömb alakú tárgyba, amely lassan kezd darabjaira hullni, legalább is úgy tűnik. ~ ... 78,645 százaléknyi esély van arra, hogy a szerkezet felrobban és lyukat üt a valóság szövetén, a legszerencsésebb esetben is áthúzva minket a negatív zónába. ~ Számomra ez eléggé megnyugtató, ugyanis nagyon jók az esélyek, de úgy tűnik, hogy nem sikerült jó eredményt elérnem. Nem is különösebben volt mondjuk célom mindez. Mindenesetre is a gömb teljes mértékben szétesik, megmutatván igazi alakját, több száz darabnyi apró, finom szilánk melyek egy belső energia körül keringenek... Úgy tűnik hogy sikerült megoldani a belső gravitációs különbségeket, remek, ráadásul még mindig a Földön vagyunk, még jobb. Már ez is nagy haladás, mégis úgy érzem hogy csak éppen karcolgatom a kozmikus energiák felhasználási lehetőségeinek a határait... Még ha ez nem is igaz, de ezért vagyok itt!
~ Ez most egy kicsit kellemetlen lehet. ~ Adok egy kevés figyelmeztetést, majd pedig a tárgyat egyszerűen belenyomom az alany szívébe s figyelem, ahogyan a szervezete elkezd kékülni. Egy darabig jól megy, érzem a sugárzó energiát, majd pedig figyelem ahogyan a szív egyszerűen megadva magát a belső nyomásnak eltorzul, majd darabjaira robban és nem marad más a helyén, csak egy kupacnyi keringő szilánk és véres massza, kisebb - nagyobb húsdarabokkal. Letörlöm a vért az arcomról.
~ Arkhimédész! Jegyzetelj. ~ Parancsolom az asszisztensemnek, avagy a laborban működő programnak. ~ Megoldás projekt harmadik bejegyzés. A harmadik kísérlet is sikertelenül zárult, habár most egyben maradt a test és csak a szív semmisült meg, az alany halott, szükséges a szív megerősítése beültetésekkel a következő kísérleti alanynál, valamint egy belső energiaforrás integrálása és csatlakoztatása az idegekhez.... ~ Egy darabig még diktálom, majd zárom a mappát, bár nem látom, hogy történik, de biztos vagyok benne, hogy jegyzetelt a gépezet. Már nem vagyok messze a céltól, csak néhány apró finomítás és biztosra veszem, hogy elfog készülni a szerkezet... A szerkezet mely kozmikus energia segítségével bármely mutánst... Fehér fény, tudom, hogy mit jelent ez, habár egyáltalán nem örülök neki.
//Istenek Tanácsa//
A fény után furcsa, ámbár nem meglepő dolgok történnek. Sok ismerős arcot látok, nagyjából mindről tudom is, hogy kicsoda, néhány régi ismerős, a démonok vezetői, a negatív zóna "fejei", apokalipszis és a talpnyalói, a szörnyszülöttek... Egyiket sem tekintem többnek egyszerű kísérleti alanyoknál, azokat a mutánsokat sem, vagy azok vezetőjét, akik elutasítják Magneto tanításait, bölcsességeit, hagyatékait. Támadástól nem tartok, hiszen ha ezért lennénk itt, akkor már egymás torkának estek volna, így intek a feleségemnek is, hogy türtőztesse magát mielőtt tenne valami ostobaságot, kihúzok neki egy széket, megvárom hogy leüljön, majd pedig helyet foglalok magam is és hallgatom, hogy miért vagyunk itt... Akármi is tartson felénk, alapjáraton elítélem az ötletet, logikátlan, kivitelezhetetlen, talán arra a szintre hajlandó lennék krízis esetén lealacsonyodni, hogy lepaktáljak egyéb mutánsokkal és bizonyos feltételek mellett az emberekkel, vagy a mágusokkal is, bár már ezt is hatalmas kihívásnak látom, hiszen alapvetően ítélem el az összest. Az viszont teljes mértékben, abszolút kizárt, hogy Apokalipszissel és a szörnyszülöttekkel akár csak egy oldalon álljak. Habár ezt nem teszem közzé, úgy vélem, hogy jelen helyzetben a csend és a megfigyelés lehet a legjobb húzás így, "kissé" véres, kísérleti ruhában, enélkül is ugyan így vélném.
//Genosha//
Mosolyogva nézem, ahogyan a gyerekek elvannak maguknak a belső kertben, habár innen egy helyből nehéz őket nyomon követni, de nem aggódok miattuk, sok megbízható mutáns vesz minket körbe akik rajtam kívül is ügyelnek rájuk, ebben a világban pedig ez el is kell. Továbbá nem sok egyebet teszek, élvezem a napsütést, azt a kevés szelet, ami eljut ide, azonban ez nem tart sokáig. Fehér fényre leszek figyelmes, ami eléggé zavarodottá tesz, mire pedig ez eltűnik...
//Istenek Tanácsa//
Egy furcsa helyen találom magam, a férjemmel együtt, ez valamilyen szinten megnyugtató, azonban nagyon gyorsan felismerem azokat, akik itt vannak rajtunk kívül és egyik sem olyan személy, akivel szívesen találkoztam volna. Bár nem voltam készen egy esetleges harcra, most mégis fenyegetővé válik az állásom és már-már ösztönösen nekiugrok a hozzánk legközelebb lévő ellenséges személynek, hiszen minden ellenségünknek pusztulnia kell, azonban hitvesem az utolsó pillanatban int, én pedig, bár nehezen, félre tolom az ösztönöket és a gyűlöletet, habár azt csak kis részben és továbbra is figyelve a többit helyet foglalok a nekem kijelölt helyen, bár számomra egy ilyen szék csöppet sem kényelmes, de ez most mellékes, nagyobb gond is van ennél. A megjelenő isteneket felismerem, mivel tanult vagyok, ez eléggé alap, azonban a szavaikkal, bármennyire is beszéljenek nagy fenyegetésről, nem értek egyet, legyen az parancs, vagy sem, egyáltalán kiknek hiszik magukat, hogy parancsolgatni merjenek? Nem tartozunk hozzájuk, soha nem is tartoztunk. A páromra várnék, hogy mondjon valamit, de nem teszi, ami pedig azt illeti én is a csendben maradást látom most a jobbnak, sokat úgysem tudnék hozzáfűzni, még nem.
_________________
Reneszánsz: Reptile, Ray Crawford
X-diák: Lex Orrin
Reptile- 6. szint - 14 kredit
- Hozzászólások száma : 507
Hozzászólások régi : 0
Reputation : 0
Join date : 2011. Oct. 02.
Karakteradatok
Főkarakter: Sarah Storm
Főkari/multi: Multi
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
Az istenek tanácsának nevezik... Gúnynév a csótányok gyülekezetére, melyet egyetlen isten örvendeztet meg jelenlétével, és három másik próbál beleszólni, mert nem veszik észre, hogy idejük már lejárt. Maga az isten elnevezés is téves. Valójában nincs isten, aki az entitások közt a csúcson állna. A fejlődés olyan folyamat, melyben a legerősebb kerül ki győztesként, és a legtovább fennmaradó lesz a valódi csúcsa minden élőlénynek. Ez valójában nem más, mint tiszta evolúció, mindenféle beavatkozás nélkül, amit istennek csúfolt, másodlagos lények tesznek.
Lényegtelen említeni, hogy ki áll a csúcson.
Ami lényeges, hogy a három pökhendi félkegyelmű már megint az időmet rabolja. Összefogni? Kérdem én: összefog az oroszlány a gazellával? A farkas a báránnyal? Az ember a vírussal? A király az árulóval? A gyilkos az áldozattal? Isten az eretnekkel? Összefogni. Azért rángattak ide, hogy sértegessenek?
Zsarnok felé fordulok, de tekintetemmel nem tisztelem meg, ahogy mást sem a teremben, mereven a falat figyelem a terem szemközti oldalán. Ha nem ebben a teremben lennénk, mindet elpusztíthatnám. Mégis, úgy tűnik, a három féleszű tudni vél valamit, amiről én nem hallottam, ez pedig aggaszt. Járhatnám a többiek táncát, ellenkezhetek, és orromat fennhordva elvonulhatok. Vagy felléphetek az engem megillető helyre.
-Ez az együttműködés csak egy módon jöhet létre: a vezetésemmel. Aki ezt ellenzi, a logikával, az evolúcióval és velem száll szembe. Mondanom sem kell, melyik vonja maga után a legsúlyosabb következményeket. Apokalipszis szólt.
Hátradőlök székemben, és figyelem a reakciókat.
Lényegtelen említeni, hogy ki áll a csúcson.
Ami lényeges, hogy a három pökhendi félkegyelmű már megint az időmet rabolja. Összefogni? Kérdem én: összefog az oroszlány a gazellával? A farkas a báránnyal? Az ember a vírussal? A király az árulóval? A gyilkos az áldozattal? Isten az eretnekkel? Összefogni. Azért rángattak ide, hogy sértegessenek?
Zsarnok felé fordulok, de tekintetemmel nem tisztelem meg, ahogy mást sem a teremben, mereven a falat figyelem a terem szemközti oldalán. Ha nem ebben a teremben lennénk, mindet elpusztíthatnám. Mégis, úgy tűnik, a három féleszű tudni vél valamit, amiről én nem hallottam, ez pedig aggaszt. Járhatnám a többiek táncát, ellenkezhetek, és orromat fennhordva elvonulhatok. Vagy felléphetek az engem megillető helyre.
-Ez az együttműködés csak egy módon jöhet létre: a vezetésemmel. Aki ezt ellenzi, a logikával, az evolúcióval és velem száll szembe. Mondanom sem kell, melyik vonja maga után a legsúlyosabb következményeket. Apokalipszis szólt.
Hátradőlök székemben, és figyelem a reakciókat.
Godlaw / Tao- Adminisztrátor
- Hozzászólások száma : 2831
Hozzászólások régi : 3697
Korábbi szint/kredit : 14.szint - 40 kredit
Aktuális szint/kredit : 16.szint - 50 kredit
Reputation : 0
Join date : 2011. Feb. 20.
Karakteradatok
Főkarakter: Tao
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok: Reneszánsz, Ultimate/Újvilág, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders, Little SW
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
A fény, amely körülölel, általában belőlem árad, mikor az angyali erőmet használom. Most mégis idegennek hat, hidegnek és kellemetlennek. Hamarosan azt is megtudom, hogy miért.
A tanács helyszíne csaknem olyan káprázatos, mint a mennyek birodalma, épp ezért hat annyira visszásan, hogy itt foglal helyet az univerzum minden gonosztevője, tömeggyilkosa, mészárosa, zsarnoka, cselszövője és ármánykodója is. Felmerül a gondolat bennem, hogy minden jelenlévőt - vagy legalábbis a többségét - rávehetném arra, hogy működjenek együtt, de a terem blokkolja a képességeket. Tulajdonképpen egyfajta asztrális kivetítésként vagyunk jelen, mintha egy alternatív dimenzióba léptünk volna. Azt hiszem, így lehet magyarázni.
A három hatalmas isten úgy szól hozzánk, mint apák a civakodó gyermekeikhez, pedig ez a hely inkább háborúskodó tábornokokkal van tele, akiket nem lehet néhány atyai szigorral fűszerezett jó szóval rávenni a békére, mi több, az összefogásra.
Az élőknek nem fog tetszeni, amit hallottak, de leginkább a "Nagy Evolucionista" az, akitől a felháborodást várom. Mégis ő az, aki elsőként lép túl az információhiányon, az ellentéteken és a nyilvánvaló érdekbeli eltéréseken. Kellemetlen húzás.
-A Szabad Népek mindig hallgattak az ősi istenekre, akik nem mondanak többet, mint amennyit tudnunk kell - szólalok meg Shywahoz fordulva.
-Most is hallgatnunk kell rájuk. Azonban az együttműködésnek keretet kell adni, és ebbe a keretbe, ahogy az ősi istenek mondták, mindenkinek bele kell férnie. Ehhez pedig néhányunknak össze kell húznunk az egónkat - fejezem be a mondatot, és Apokalipszisre nézek.
-Tény, hogy kell egy vezető, mert túl sokan akarunk túl sok félét. Mivel túl sok az eltérő vélemény, sosem találunk mindenki által elfogadott vezetőt. Csak úgy sikerülhet az együttműködés, ha mindenki egyenlően vesz részt, és megválasztjuk azt, akinek aztán mind elfogadjuk a döntéseit. Egyesek kedvéért: ezt hívják demokráciának - hangsúlyozom, és ismét Apokalipszishez fordulok.
~Kár, hogy csak olyankor látlak, mikor nyakig ülünk a szarban. Kérlek, ha lehet, fogd vissza Bardot, semmi szükség rá, hogy Apokalipszis mellett ő legyen a másik istenjelöltünk. Kérlek!~ Üzenem Lornának anélkül, hogy ránéznék.
Jason:
Ilyen érzés lehet a pokolban - bár ezt valószínűleg sohasem fogom megtudni. Anyám mögött állok, de korántsem úgy, mintha pajzsként használnám. Nem félek az itt megjelentektől, ahogy a haláltól sem, hiszen egyszer már túléltem. Azért vagyok itt, mert úgy vélik az ősi istenek, hogy van itt keresnivalóm. Ezt pedig illik tisztelettel fogadnom.
Anyám meglepően sokat beszél, mintha szervezni akarná az ellenállást Apokalipszissel szemben, kicsit be is szólogat neki, pedig ez pont nem segíti elő az ügyeinket. Akárhogy is, igyekszem a segítségére lenni ebben, ezt pedig talán úgy érhetem a leginkább, ha nem pofázok bele a tömegbe, lesz így is elég nagy zaj.
Apámra tekintek, aki - mint mindig - most is úgy áll itt, mintha közben fejben máshol járna. Vagy ez csak az én benyomásom? Néha azt látom rajta, hogy annyira koncentrál, annyira érteni akarja a világot, hogy pont ez nehezíti meg a dolgát. De mint isteni avatár, nem sokan vannak itt, akik nála kiérdemeltebben jelennek meg a tanácson.
A tanács helyszíne csaknem olyan káprázatos, mint a mennyek birodalma, épp ezért hat annyira visszásan, hogy itt foglal helyet az univerzum minden gonosztevője, tömeggyilkosa, mészárosa, zsarnoka, cselszövője és ármánykodója is. Felmerül a gondolat bennem, hogy minden jelenlévőt - vagy legalábbis a többségét - rávehetném arra, hogy működjenek együtt, de a terem blokkolja a képességeket. Tulajdonképpen egyfajta asztrális kivetítésként vagyunk jelen, mintha egy alternatív dimenzióba léptünk volna. Azt hiszem, így lehet magyarázni.
A három hatalmas isten úgy szól hozzánk, mint apák a civakodó gyermekeikhez, pedig ez a hely inkább háborúskodó tábornokokkal van tele, akiket nem lehet néhány atyai szigorral fűszerezett jó szóval rávenni a békére, mi több, az összefogásra.
Az élőknek nem fog tetszeni, amit hallottak, de leginkább a "Nagy Evolucionista" az, akitől a felháborodást várom. Mégis ő az, aki elsőként lép túl az információhiányon, az ellentéteken és a nyilvánvaló érdekbeli eltéréseken. Kellemetlen húzás.
-A Szabad Népek mindig hallgattak az ősi istenekre, akik nem mondanak többet, mint amennyit tudnunk kell - szólalok meg Shywahoz fordulva.
-Most is hallgatnunk kell rájuk. Azonban az együttműködésnek keretet kell adni, és ebbe a keretbe, ahogy az ősi istenek mondták, mindenkinek bele kell férnie. Ehhez pedig néhányunknak össze kell húznunk az egónkat - fejezem be a mondatot, és Apokalipszisre nézek.
-Tény, hogy kell egy vezető, mert túl sokan akarunk túl sok félét. Mivel túl sok az eltérő vélemény, sosem találunk mindenki által elfogadott vezetőt. Csak úgy sikerülhet az együttműködés, ha mindenki egyenlően vesz részt, és megválasztjuk azt, akinek aztán mind elfogadjuk a döntéseit. Egyesek kedvéért: ezt hívják demokráciának - hangsúlyozom, és ismét Apokalipszishez fordulok.
~Kár, hogy csak olyankor látlak, mikor nyakig ülünk a szarban. Kérlek, ha lehet, fogd vissza Bardot, semmi szükség rá, hogy Apokalipszis mellett ő legyen a másik istenjelöltünk. Kérlek!~ Üzenem Lornának anélkül, hogy ránéznék.
Jason:
Ilyen érzés lehet a pokolban - bár ezt valószínűleg sohasem fogom megtudni. Anyám mögött állok, de korántsem úgy, mintha pajzsként használnám. Nem félek az itt megjelentektől, ahogy a haláltól sem, hiszen egyszer már túléltem. Azért vagyok itt, mert úgy vélik az ősi istenek, hogy van itt keresnivalóm. Ezt pedig illik tisztelettel fogadnom.
Anyám meglepően sokat beszél, mintha szervezni akarná az ellenállást Apokalipszissel szemben, kicsit be is szólogat neki, pedig ez pont nem segíti elő az ügyeinket. Akárhogy is, igyekszem a segítségére lenni ebben, ezt pedig talán úgy érhetem a leginkább, ha nem pofázok bele a tömegbe, lesz így is elég nagy zaj.
Apámra tekintek, aki - mint mindig - most is úgy áll itt, mintha közben fejben máshol járna. Vagy ez csak az én benyomásom? Néha azt látom rajta, hogy annyira koncentrál, annyira érteni akarja a világot, hogy pont ez nehezíti meg a dolgát. De mint isteni avatár, nem sokan vannak itt, akik nála kiérdemeltebben jelennek meg a tanácson.
_________________
You want sympathy? You'll find it between "shit" and "syphilis" in the dictionary.
Reneszánsz: The Restless Son of Sins!
Outsiders: Városi legenda, az isteni segítő
Nestor Stratos Rachel Wilcox Daria Akbal Rehm
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) Quinn_al_r_s1](https://image.ibb.co/kigkyk/Quinn_al_r_s1.jpg)
Quentine Constantine- 9. szint - 20 kredit
- Hozzászólások száma : 779
Hozzászólások régi : 1163
Korábbi szint/kredit : 11.szint - 25 kredit
Aktuális szint/kredit : 12.szint - 30 kredit
Reputation : 0
Join date : 2011. Feb. 26.
Karakteradatok
Főkarakter: Tao
Főkari/multi: Multi
Síkok: Reneszánsz, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
Egyik pillanatban még az űr sötétjében száguldok, majd fény vesz körbe, de nem az a lángoló sugárzó erő ami ilyenkor szokott. Hirtelen valahol máshol találom magam, első dolgom, hogy körbenézek, igaz láttam már pár dolgot az effajta hatalmas helyek még mindig lenyűgöznek. Megismerem hol vagyok, tartok tőle komoly oka van hogy most itt vagyok. Kicsit körbenézek a jelenlévőkön, sokan vagyunk, sok a régi ismerős. Oldalra nézve látom, hogy Leia is itt van, gyengéd mosollyal köszöntöm, szívem szerint lenne ez még több is de nem ez a megfelelő hely és gyanítom alkalom sem. Udvariasan előre engedem és a széket is kihúzom neki, majd mellette helyet foglalok. Megjelennek az ősi istenek és tájékoztatnak, sajnos nagy probléma miatt vagyunk itt.
~ Igen nagy veszély lehet, ha mindenkit ide hívtak. Akkor pedig kötelességem segíteni.
Egy ideig némán figyelem a kibontakozó felszólalásokat, úgy tűnik Apokalipszis nagyon elvakult, nem az utat nézi amin végig kell menni, csak a cél lebeg előtte még szerencse, hogy más bolygókra nincs nagy veszéllyel. De rögtön kap néhány megjegyzést. Annyira különös az egész, talán többször kellene hazalátogatnom. Vacillálok még egy kicsit aztán megvárom amíg csönd lesz és nem beszél senki.
- Ha megengedik, hogy szóljak. Én személy szerint úgy vélem talán könnyebb a megegyezés ha tudjuk pontosan mivel állunk szemben. Kétlem, hogy ok nélkül lennénk itt.
~ Igen nagy veszély lehet, ha mindenkit ide hívtak. Akkor pedig kötelességem segíteni.
Egy ideig némán figyelem a kibontakozó felszólalásokat, úgy tűnik Apokalipszis nagyon elvakult, nem az utat nézi amin végig kell menni, csak a cél lebeg előtte még szerencse, hogy más bolygókra nincs nagy veszéllyel. De rögtön kap néhány megjegyzést. Annyira különös az egész, talán többször kellene hazalátogatnom. Vacillálok még egy kicsit aztán megvárom amíg csönd lesz és nem beszél senki.
- Ha megengedik, hogy szóljak. Én személy szerint úgy vélem talán könnyebb a megegyezés ha tudjuk pontosan mivel állunk szemben. Kétlem, hogy ok nélkül lennénk itt.
Bishop- XMR bérenc
- Hozzászólások száma : 3706
Hozzászólások régi : 195
Korábbi szint/kredit : 3. szint - 8 kredit
Aktuális szint/kredit : 14. szint - 40 kredit
Reputation : 72
Join date : 2011. Aug. 07.
Age : 28
Tartózkodási hely : ARMOR főépület
Karakteradatok
Főkarakter: Bishop
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok: Reneszánsz, FSK, Litttle SW, VH, AoA, Outsiders, Ultimate -
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
//Új Atlantiszi királyi palota//
Hatalmas, tündöklő palotánk egyik erkélyén állok Namorral, a férjemmel, és az óceán megunhatatlan varázsát élvezzük. Izmos karja a csípőmön pihen, míg én őneki dőlve élvezem minden egyes együtt töltött pillanatunkat. Erős teste olyan, mint egy megrendíthetetlen oszlop.
Végre valahára kettesben lehetünk! Már több mint egy hete alig adatott erre alkalom. Neki is megvoltak a maga problémái, és azért rám is hárult jó pár feladat, melyek nem tűrtek halasztást. Szóval királyi kötelezettségeink elsőbbséget élveztek a magánélettel szemben.
Viszont most, most bepótoljuk mindezt. A királyi hálószoba előkészítve, magam ellenőriztem a legapróbb részletet is, hogy a mai esténk tökéletesre sikeredjen. Épp befelé megyünk az erkélyről, és engem már mardos a türelmetlenség, hogy mikor zárhatjuk be végre magunk mögött az uralkodói hálónk ajtaját…
//Istenek Tanácsa//
Ekkor azonban ragyogó fény vesz körül bennünket, és mielőtt akár megmukkanhatnék, már egy másik helyen találom magam Namorral. A helyiség, vagyis inkább terem méretei égbe szökőek. Nem mi vagyunk az egyedüli érkezettek, ömlesztve megtalálni itt a világ legnagyobbjait, vezetőit és királyait, akik milliók, milliárdok élete fölött gyakorolnak uralmat.
De engem ez most valahogy teljes mértékben hidegen hagy. Elszállt az esténk! Végre egy nyugodalmas, zavartalan, rövid időt tölthettünk volna együtt, és most ettől is megfosztottak!
Namor látja, mennyire dühös vagyok, és tudja, hogy mennyire nem szeretek mások kénye kedve szerint ugrálni, ahogy most is tették velem. Karja ráfonódik derekamra, és megnyugtatóan rám tekint, majd helyet foglalunk az asztalnál. Mintha ennyivel kárpótolni lehetne!
Eztán megtudjuk az isteni hologrammoktól, hogy miért is hoztak ide bennünket. Alig mondtak valamit, és eltűntek, maguk után hagyva a világ leghatalmasabbjait, bennünket. Szavaik természetesen komoly ellentéteket szültek, ahogy látom, sokakban feltámadtak a másikhoz való viszonyulás legszélsőségesebb érzelmei és megnyilvánulásai. Ha már most így kezdődik, akkor a későbbiekben nem lehet sok jóra számítani.
Egy ideig nem kapcsolódtam bele a vitába, csak mikor már úgy véltem, volna valami haszna is felszólalásomnak. A legutóbbi kijelentéssel szimpatizáltam a leginkább, így igyekeztem azt támogatni. Ettől függetlenül próbáltam úgy válogatni a szavaimat, hogy azok ne mások véleményének támogatásának hatását keltsék, hanem a saját meggyőződésemet tükrözzék:
- A szópárbajt csak azután volna érdemes elkezdeni, miután tisztán látjuk már a helyzetet. Addig csupán az ellentéteket éleznénk még tovább a tudatlanságon alapuló marakodással.
Hatalmas, tündöklő palotánk egyik erkélyén állok Namorral, a férjemmel, és az óceán megunhatatlan varázsát élvezzük. Izmos karja a csípőmön pihen, míg én őneki dőlve élvezem minden egyes együtt töltött pillanatunkat. Erős teste olyan, mint egy megrendíthetetlen oszlop.
Végre valahára kettesben lehetünk! Már több mint egy hete alig adatott erre alkalom. Neki is megvoltak a maga problémái, és azért rám is hárult jó pár feladat, melyek nem tűrtek halasztást. Szóval királyi kötelezettségeink elsőbbséget élveztek a magánélettel szemben.
Viszont most, most bepótoljuk mindezt. A királyi hálószoba előkészítve, magam ellenőriztem a legapróbb részletet is, hogy a mai esténk tökéletesre sikeredjen. Épp befelé megyünk az erkélyről, és engem már mardos a türelmetlenség, hogy mikor zárhatjuk be végre magunk mögött az uralkodói hálónk ajtaját…
//Istenek Tanácsa//
Ekkor azonban ragyogó fény vesz körül bennünket, és mielőtt akár megmukkanhatnék, már egy másik helyen találom magam Namorral. A helyiség, vagyis inkább terem méretei égbe szökőek. Nem mi vagyunk az egyedüli érkezettek, ömlesztve megtalálni itt a világ legnagyobbjait, vezetőit és királyait, akik milliók, milliárdok élete fölött gyakorolnak uralmat.
De engem ez most valahogy teljes mértékben hidegen hagy. Elszállt az esténk! Végre egy nyugodalmas, zavartalan, rövid időt tölthettünk volna együtt, és most ettől is megfosztottak!
Namor látja, mennyire dühös vagyok, és tudja, hogy mennyire nem szeretek mások kénye kedve szerint ugrálni, ahogy most is tették velem. Karja ráfonódik derekamra, és megnyugtatóan rám tekint, majd helyet foglalunk az asztalnál. Mintha ennyivel kárpótolni lehetne!
Eztán megtudjuk az isteni hologrammoktól, hogy miért is hoztak ide bennünket. Alig mondtak valamit, és eltűntek, maguk után hagyva a világ leghatalmasabbjait, bennünket. Szavaik természetesen komoly ellentéteket szültek, ahogy látom, sokakban feltámadtak a másikhoz való viszonyulás legszélsőségesebb érzelmei és megnyilvánulásai. Ha már most így kezdődik, akkor a későbbiekben nem lehet sok jóra számítani.
Egy ideig nem kapcsolódtam bele a vitába, csak mikor már úgy véltem, volna valami haszna is felszólalásomnak. A legutóbbi kijelentéssel szimpatizáltam a leginkább, így igyekeztem azt támogatni. Ettől függetlenül próbáltam úgy válogatni a szavaimat, hogy azok ne mások véleményének támogatásának hatását keltsék, hanem a saját meggyőződésemet tükrözzék:
- A szópárbajt csak azután volna érdemes elkezdeni, miután tisztán látjuk már a helyzetet. Addig csupán az ellentéteket éleznénk még tovább a tudatlanságon alapuló marakodással.
_________________
Reneszánsz: JK : Natalie Pezzini NJK: Caroline "Oly" Dason
X-Diák: Aaron Asbord
Outsiders: Maria Holguin
Végtelen Háború Világa: Amanda Cruz
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) Alaacuteiacuteraacutes-_zpsuiynmyon](https://2img.net/h/i49.photobucket.com/albums/f286/CardasAron/alaacuteiacuteraacutes-_zpsuiynmyon.jpg~original)
Cardas- 5. szint - 12 kredit
- Hozzászólások száma : 366
Hozzászólások régi : 0
Reputation : 0
Join date : 2012. May. 02.
Age : 29
Karakteradatok
Főkarakter: Natalie Pezzini
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
~Heka~
A társulatnál
Heka az íróasztal fölé görnyedt, és megszokott alaposságával futotta át a beosztást. A sok fellépés sok tehetséget nevelt, és a társulat célja, még ha nem is mondta ki konkrétan, a tehetségek felkarolása is volt. És ahhoz hozzátartozott, hogy úgy állítsa össze a gárdát, hogy egymást támogató művészek dolgozhassanak együtt, kiváltképp ha új tag érkezett. A férfi, bár nem kedvelte annyira ezt az írós melót, megpróbált mielőbb túl lenni rajta. Szükséges volt, és rég nem volt már az a felelőtlen kamaszgyerek, aki csak a deszkákon kellett, hogy megfeleljen. A toll koppant az asztalon, ahogy befejezte, és az arcán egy mosoly futott át, ahogy ellenőrizte. Úgy tűnt, az újabb előadással is minden rendben lesz. Végül hagyta apapírt visszahullni az asztalra és nyújtózott egy nagyot. Most hogy letudta a kötelességet, ideje volt pihenni...
vagyis ideje lett volna. Mióta megvolt a társulat, úgy tűnt, mintha soha nem érne véget a munka. Komoly felelősséget viselt a vállán, de nem csupán az előadások sikerre vitelének felelősségét.. A csapat jókedvet hozott az embereknek. Tudást és értékeket közvetített, ezáltal formált át. Nem olyan hirtelen hidegséggel, mint a háborúk, de minden előadás tette a dolgát és érlelte a gyümölcsét. A férfi felállt, és a szekrényéhez lépett, hogy egy vaskos dossziét emeljen le róla. De addig már nem jutott el.
Furcsa, de ismerős fény ölelte át az alakját, és eltűnt az iroda, el a dossziék, és minden munka, amit tervezett.
Istenek Tanácsa
Heka ismerős terembe érkezett, és enyhén hunyorogva dörzsölte meg a halántékát. Úgy tűnt, ma igen komoly dolgokkal kell majd foglalkoznia. Ahogyan körbe nézett, számtalan címzetes, híres és hírhedt alakot látott, ami csak még komolyabbá tette a találkozót. Nem kellett hogy bárki is megemlítse, hogy itt minden szónak és eseménynek komoly tétje lehet.
Szögegyenes derékkal, elegáns de egyszerű ruhában, tett néhány lépést, majd kihasználva természetes adottságát arra, hogy magára vonja a figyelmet, rövid köszöntést intézett mindenkihez.
-Örömmel látom, milyen sokan összegyűltünk. Kérem, fogadja mindenki szívélyes üdvözletem.- éber tekintete persze máris a tömeget fürkészte, nem csak az embereket magukat, hanem azokat a jeleket is, melyekkel a hovatartozásukat akaratlanul is közvetítették, eközben pedig szép lassan a helyére vándorolt. Végül is botorság lett volna a kelleténél tovább húznia az időt.
Hamarosan aztán elkezdődött a tanácskozás, vagyis az isteni szikra meggyújtása a sokféle elmében, a tájékoztatás, miért is vannak itt. Egy új veszély. Heka sztoikusan fogadta a hírt, az összefogásra viszont már felvillant a szeme, és körbejárt az asztaltársaság tagjain. Az ő dolga, az ő szenvedélye összekötött embereket, de egyúttal azt is megtanította, milyen sokfélék, és békétlenek az emberek. És itt, a tanácsban nem egy olyan személy ült, akit csaknem lehetetlen volt elfogadni... És talán nem is akartak elfogadást. Számtalan múltbéli bűn, és egészen más eszmék választották el őket. Hosszú tanácskozásnak ígérkezett a mai. Heka őszintén kívánta, bárcsak lenne egy pohár jóféle vörösbor a keze ügyében.
-Valóban tömör volt- biccentett az első felszólalásra.
-De úgy vélem, felesleges is több szót ejteni erről mindaddig, míg ki nem derül, képesek leszünk-e együtt dolgozni valamiért, ami messze túlmutat rajtunk.- tekintetét újfent, ezúttal lassabban hordozta körbe a társaságon, remélve ez elgondolkoztatva őket, talán idő előtt elcsendesíti a várható vitát. Persze hiú remény volt, hiszen máris akadt aki magának követelte a vezetést. Heka egy szóval sem ellenkezett, maradt a csendes megfigyelő szerepében. Kész lett volna megadni a lehetőséget neki, a szörnyűséges hírű Apokalipszisnek, hogy vezessen, de csak, ha a társaság egyöntetűen elfogadta volna, de erre.. nem látott esélyt. A dolgok mindazonáltal mozgásba lendültek, és az erélyes kihívás várhatóan érdekesebb dolgok előfutárává lesz.
És máris egy nyugodt, jó gondolat reppent válaszul Apokalipszis szavaira. Heka tekintete az újabb felszólalóra vándorolt, és halványan biccentett. Az egó visszaszorítása, a harcos nyelv megzabolázása mindenki előtt komoly feladatként tornyosult, de talán mégis igaza volt azoknak, akik több információra vágytak.
-Nos akkor, azt hiszem, ahogyan az elvárható, a további információkig egyezzünk meg abban, hogy együtt működünk. Egyezzünk meg abban, hogy igyekszünk megtenni mindent, a zavartalan munkáért, és hogy a feladatnak megfelelő vezetőt jelölhessük majd ki. -Nem volt nagy előrelépés, sem nagy döntés, de ha kimondják, valósággá válik, és talán öntudatlanul is idomulni fognak ehhez.
A társulatnál
Heka az íróasztal fölé görnyedt, és megszokott alaposságával futotta át a beosztást. A sok fellépés sok tehetséget nevelt, és a társulat célja, még ha nem is mondta ki konkrétan, a tehetségek felkarolása is volt. És ahhoz hozzátartozott, hogy úgy állítsa össze a gárdát, hogy egymást támogató művészek dolgozhassanak együtt, kiváltképp ha új tag érkezett. A férfi, bár nem kedvelte annyira ezt az írós melót, megpróbált mielőbb túl lenni rajta. Szükséges volt, és rég nem volt már az a felelőtlen kamaszgyerek, aki csak a deszkákon kellett, hogy megfeleljen. A toll koppant az asztalon, ahogy befejezte, és az arcán egy mosoly futott át, ahogy ellenőrizte. Úgy tűnt, az újabb előadással is minden rendben lesz. Végül hagyta apapírt visszahullni az asztalra és nyújtózott egy nagyot. Most hogy letudta a kötelességet, ideje volt pihenni...
vagyis ideje lett volna. Mióta megvolt a társulat, úgy tűnt, mintha soha nem érne véget a munka. Komoly felelősséget viselt a vállán, de nem csupán az előadások sikerre vitelének felelősségét.. A csapat jókedvet hozott az embereknek. Tudást és értékeket közvetített, ezáltal formált át. Nem olyan hirtelen hidegséggel, mint a háborúk, de minden előadás tette a dolgát és érlelte a gyümölcsét. A férfi felállt, és a szekrényéhez lépett, hogy egy vaskos dossziét emeljen le róla. De addig már nem jutott el.
Furcsa, de ismerős fény ölelte át az alakját, és eltűnt az iroda, el a dossziék, és minden munka, amit tervezett.
Istenek Tanácsa
Heka ismerős terembe érkezett, és enyhén hunyorogva dörzsölte meg a halántékát. Úgy tűnt, ma igen komoly dolgokkal kell majd foglalkoznia. Ahogyan körbe nézett, számtalan címzetes, híres és hírhedt alakot látott, ami csak még komolyabbá tette a találkozót. Nem kellett hogy bárki is megemlítse, hogy itt minden szónak és eseménynek komoly tétje lehet.
Szögegyenes derékkal, elegáns de egyszerű ruhában, tett néhány lépést, majd kihasználva természetes adottságát arra, hogy magára vonja a figyelmet, rövid köszöntést intézett mindenkihez.
-Örömmel látom, milyen sokan összegyűltünk. Kérem, fogadja mindenki szívélyes üdvözletem.- éber tekintete persze máris a tömeget fürkészte, nem csak az embereket magukat, hanem azokat a jeleket is, melyekkel a hovatartozásukat akaratlanul is közvetítették, eközben pedig szép lassan a helyére vándorolt. Végül is botorság lett volna a kelleténél tovább húznia az időt.
Hamarosan aztán elkezdődött a tanácskozás, vagyis az isteni szikra meggyújtása a sokféle elmében, a tájékoztatás, miért is vannak itt. Egy új veszély. Heka sztoikusan fogadta a hírt, az összefogásra viszont már felvillant a szeme, és körbejárt az asztaltársaság tagjain. Az ő dolga, az ő szenvedélye összekötött embereket, de egyúttal azt is megtanította, milyen sokfélék, és békétlenek az emberek. És itt, a tanácsban nem egy olyan személy ült, akit csaknem lehetetlen volt elfogadni... És talán nem is akartak elfogadást. Számtalan múltbéli bűn, és egészen más eszmék választották el őket. Hosszú tanácskozásnak ígérkezett a mai. Heka őszintén kívánta, bárcsak lenne egy pohár jóféle vörösbor a keze ügyében.
-Valóban tömör volt- biccentett az első felszólalásra.
-De úgy vélem, felesleges is több szót ejteni erről mindaddig, míg ki nem derül, képesek leszünk-e együtt dolgozni valamiért, ami messze túlmutat rajtunk.- tekintetét újfent, ezúttal lassabban hordozta körbe a társaságon, remélve ez elgondolkoztatva őket, talán idő előtt elcsendesíti a várható vitát. Persze hiú remény volt, hiszen máris akadt aki magának követelte a vezetést. Heka egy szóval sem ellenkezett, maradt a csendes megfigyelő szerepében. Kész lett volna megadni a lehetőséget neki, a szörnyűséges hírű Apokalipszisnek, hogy vezessen, de csak, ha a társaság egyöntetűen elfogadta volna, de erre.. nem látott esélyt. A dolgok mindazonáltal mozgásba lendültek, és az erélyes kihívás várhatóan érdekesebb dolgok előfutárává lesz.
És máris egy nyugodt, jó gondolat reppent válaszul Apokalipszis szavaira. Heka tekintete az újabb felszólalóra vándorolt, és halványan biccentett. Az egó visszaszorítása, a harcos nyelv megzabolázása mindenki előtt komoly feladatként tornyosult, de talán mégis igaza volt azoknak, akik több információra vágytak.
-Nos akkor, azt hiszem, ahogyan az elvárható, a további információkig egyezzünk meg abban, hogy együtt működünk. Egyezzünk meg abban, hogy igyekszünk megtenni mindent, a zavartalan munkáért, és hogy a feladatnak megfelelő vezetőt jelölhessük majd ki. -Nem volt nagy előrelépés, sem nagy döntés, de ha kimondják, valósággá válik, és talán öntudatlanul is idomulni fognak ehhez.
_________________
Szehmet- főkarakter, Szfinx- Stefannal összeolvadt alak, EssEx- rádiós vagány, njk Heka- VH
Szehmet- Az Oldal Lelke
- Hozzászólások száma : 444
Hozzászólások régi : 1172
Korábbi szint/kredit : 11. szint - 30 kredit
Aktuális szint/kredit : 11. szint - 30 kredit
Reputation : 1
Join date : 2011. Aug. 08.
Age : 26
Tartózkodási hely : NewYork Piramis
Karakteradatok
Főkarakter: Szehmet
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
/Ígéret Földje, kolostor/
Az ifjak csendben ülnek, és várják a tanítást. Egy pillanatig még hallgatom a fák susogását, és azt, ahogy a szél szalad a fűszálak között. Érzem, ahogy a nap fénye melengeti a bőrömet. Átadom magam egy pillanatra ennek az érzésnek. Ezután a figyelmemet teljesen az ifjaknak szentelem. Végignézek rajtuk, és megállapítom, hogy szinte még gyerekek. Azért bízták rám őket, hogy segítsek nekik felfedezni az erőt, ami bennük van, és elindítsam őket az úton, ami afelé vezet, hogy meglássák az értelmét.
- Mindannyian az erőt keresitek, ezért vagytok most itt. Mindőtöket más célok vezérelnek, amiknek még sokat kell csiszolódnia, hogy valódi erő forrásává váljanak. Néhányat elveszítetek majd, és újakat fedeztek fel helyettük. Lesznek, akik elmennek majd, amikor rádöbbennek, hogy minek kellene búcsút inteniük, de ez így is van rendjén.Az első kérdés azonban, amire mind keresitek a választ: hol van az erő? Erről szól ez a történet: Az istenek megteremtették a világot, már csak az volt hátra, hogy az erőt is belehelyezzék. Tanakodtak hová tegyék, hogy az ember meg ne találja. Egyikőjük azt mondta: Tegyük a föld alá! Az nem jó, mondta egy bölcsebb isten, mert az ember előbb utóbb feltúrja a földet és megtalálja, tegyük a hegy tetejére! Végül a legbölcsebb legöregebb isten szólalt meg: Nem .ehetjük a hegy tetejére, az ember előbb-utóbb megmássza a hegyeket, tegyük magába az emberbe, ott sose fogja keresni.
Nyilván mindannyian hallottátok már ezeket a szavakat, valamilyen formában, de az igazi kérdés az, értitek-e őket?
Ekkor valami fényesség vesz körül, és amikor elmúlik, már egész máshol vagyok.
/Istenek Tanácsa/
Körülnézek, és gyorsan felmérem a helyzetet. Egy hatalmas csarnokba kerültem, aminek minden építőkövéről süt, hogy nem emberi kéz emelte. De mi lehet akkor? Ez és még rengeteg kérdés vár válaszra. Nem csak én jelentem meg, hanem még rengeteg más személy férfiak és nők, emberek és mások. A közelemben két ismerős arcot rögtön megpillantok, a Főmágust, Danielt, és feleségét. Itt van a japán császár, Hjuchia Algernon is, szintén a feleségével, és rengeteg ismeretlen arc. Sokan közülük az öltözékükből ítélve uralkodók lehetnek. Ez nem is lenne meglepő, tekintve, hogy Daniel és Algernon is itt van. Viszont rengeteg nem emberi lény van jelen, ami meglehetősen érdekessé teszi ezt a társaságot. Végigfuttatom a tekintetem az idegen arcokon. Ismernem kéne őket? Olyan sok időt töltöttem távol a világtól és a politikától a béke útjait keresve, hogy sok esemény haladt el a fejem fölött anélkül, hogy észrevettem volna. Eddig nem is bántam, de úgy tűnik, hogy most újra a sűrűjébe kerültem. Miért? Ki hozott ide? Ekkor megpillantok egy újabb alakot, aki ismerős. Hosszú évek óta először döbbenek meg igazán. Apokalipszis. Mit keres ő itt? Az első ötletem az lenne, hogy ő hívott ide minket, de nem látszik rajta az a magabiztosság, ami ilyen helyzetben indokolt lenne. Milyen gonosztevők lehetnek még azok között, akik ismeretlenek számomra? Az már egyértelmű, hogy minden jelenlevő rendkívüli hatalommal bír. A csarnok közepén egy asztal van, minden hely névre szóló. A többiekkel együtt elfoglalom hát én is a helyem, és várok. Néhány pillanat kell csak, amíg felbukkan "vendéglátóink" holografikus képe, majd meglehetősen kevés információt megosztva el is tűnnek. Kik lehetnek, hogy parancsoljanak? És milyen veszély fenyegeti a világot? Természetesen rögtön kitör a vita. Egy darabig csöndben hallgatom, és próbálok információkat leszűrni belőle. Apokalipszis persze rögtön magához akarja ragadni a vezetést, de vannak néhányan, akik józanabbul gondolkodnak. Egyre egyértelműbbnek tűnik, hogy kik ezek a lények. Gyakorlatilag a világ vezetőinek legszűkebb rétege, jellemre és tettekre való tekintet nélkül. De mit keresek akkor itt én? Évek óta semmi közöm ahhoz, ami a világban történik. A háborúkhoz, a hatalomért való civódáshoz, és a gyűlölethez. Az is kiderül, hogy kik hívtak ide minket, most, hogy hallom, már egyértelmű. Az "ősi istenek". Ha tényleg veszély fenyegeti a világot akkor viszont fölösleges ezeken gondolkodni. De vajon képesek lesznek ezek mind összefogni? Nem hiszem. Ha rajtuk múlik, a többségük valószínűleg az élete árán is őrzi az érdekeit és a büszkeségét. Sőt, mindenki élete árán! Elelmélkedem egy kicsit a felmerülő kérdéseken. Biztos egyáltalán, hogy szükség van egy vezetőre? Elősegíti ez az együttműködést? Még ha igen, akkor sem lehet semmiképpen Apokalipszis. Mérsékeltebb és tisztábban gondolkodó vezér kell. De ki lehetne az? Vannak páran, akik megpróbálják elsimítani az ellentéteket, de nem tudok róluk még eleget ahhoz, hogy bármelyikükre bízzam a "szövetségünk sorsát". Daniel jut eszembe, de félek, hogy ez nem neki való feladat. A béke érdekében néha magunknak is harcolnunk kell, és ha erre valaki nem hajlandó, az rendkívül tiszteletre méltó, de sajnos nem mindig célravezető. Tudom, hogy nekem is szót kell majd emelnem, de nagyon körültekintőnek kell lennem. Most nem az ifjakat tanítom, hanem marakodó tigriseket kell rávennem arra, hogy teret engedjenek egymásnak. Egy rossz szó, és az egész összeomlik. Végül felállok, és az előttem szóló szavaira reagálva kezdem a mondandómat:
- Képesek leszünk együtt dolgozni, ha mindannyian észrevesszük, mi mindenről van itt szó. Azoknak, akiket nem érdekel az egyszerű emberek sorsa, azoknak egy dolgot ajánlok megfontolásra: a saját életünkről is döntünk. Az igazi döntés azonban nem a tanácskozás során fog megszületni, hanem a következő pillanatokban. Amikor mindenki eldönti, hogy hajlandó-e együttműködni, bármilyen feltételeket is kell vállalnia. Ha csak egyikünk is úgy határoz, hogy nem így tesz, az könnyen mindannyiunk életébe kerülhet. Ez azt is jelenti, hogy akkor sem vonulhat ki senki, ha a vezér posztját olyan nyeri el, akit nem tart megfelelőnek. Vele kell dolgoznia mindenkinek. Ha a világunk elpusztul, mindannyian vele pusztulunk, ezt nem szabad elfelejtenünk. Ugyanakkor javaslom, hogy olyan vezetőt válasszunk, akit képesnek tartunk arra, hogy tetteivel ne készítsen elő későbbi háborúkat, és hogy az ellenségeit is meghallgassa. A legerősebb fegyver, amit itt felvonultathatunk, az a béke és az együttműködés. Ha ez a kezünkben van, senki és semmi nem állhat ellen nekünk.
Az ifjak csendben ülnek, és várják a tanítást. Egy pillanatig még hallgatom a fák susogását, és azt, ahogy a szél szalad a fűszálak között. Érzem, ahogy a nap fénye melengeti a bőrömet. Átadom magam egy pillanatra ennek az érzésnek. Ezután a figyelmemet teljesen az ifjaknak szentelem. Végignézek rajtuk, és megállapítom, hogy szinte még gyerekek. Azért bízták rám őket, hogy segítsek nekik felfedezni az erőt, ami bennük van, és elindítsam őket az úton, ami afelé vezet, hogy meglássák az értelmét.
- Mindannyian az erőt keresitek, ezért vagytok most itt. Mindőtöket más célok vezérelnek, amiknek még sokat kell csiszolódnia, hogy valódi erő forrásává váljanak. Néhányat elveszítetek majd, és újakat fedeztek fel helyettük. Lesznek, akik elmennek majd, amikor rádöbbennek, hogy minek kellene búcsút inteniük, de ez így is van rendjén.Az első kérdés azonban, amire mind keresitek a választ: hol van az erő? Erről szól ez a történet: Az istenek megteremtették a világot, már csak az volt hátra, hogy az erőt is belehelyezzék. Tanakodtak hová tegyék, hogy az ember meg ne találja. Egyikőjük azt mondta: Tegyük a föld alá! Az nem jó, mondta egy bölcsebb isten, mert az ember előbb utóbb feltúrja a földet és megtalálja, tegyük a hegy tetejére! Végül a legbölcsebb legöregebb isten szólalt meg: Nem .ehetjük a hegy tetejére, az ember előbb-utóbb megmássza a hegyeket, tegyük magába az emberbe, ott sose fogja keresni.
Nyilván mindannyian hallottátok már ezeket a szavakat, valamilyen formában, de az igazi kérdés az, értitek-e őket?
Ekkor valami fényesség vesz körül, és amikor elmúlik, már egész máshol vagyok.
/Istenek Tanácsa/
Körülnézek, és gyorsan felmérem a helyzetet. Egy hatalmas csarnokba kerültem, aminek minden építőkövéről süt, hogy nem emberi kéz emelte. De mi lehet akkor? Ez és még rengeteg kérdés vár válaszra. Nem csak én jelentem meg, hanem még rengeteg más személy férfiak és nők, emberek és mások. A közelemben két ismerős arcot rögtön megpillantok, a Főmágust, Danielt, és feleségét. Itt van a japán császár, Hjuchia Algernon is, szintén a feleségével, és rengeteg ismeretlen arc. Sokan közülük az öltözékükből ítélve uralkodók lehetnek. Ez nem is lenne meglepő, tekintve, hogy Daniel és Algernon is itt van. Viszont rengeteg nem emberi lény van jelen, ami meglehetősen érdekessé teszi ezt a társaságot. Végigfuttatom a tekintetem az idegen arcokon. Ismernem kéne őket? Olyan sok időt töltöttem távol a világtól és a politikától a béke útjait keresve, hogy sok esemény haladt el a fejem fölött anélkül, hogy észrevettem volna. Eddig nem is bántam, de úgy tűnik, hogy most újra a sűrűjébe kerültem. Miért? Ki hozott ide? Ekkor megpillantok egy újabb alakot, aki ismerős. Hosszú évek óta először döbbenek meg igazán. Apokalipszis. Mit keres ő itt? Az első ötletem az lenne, hogy ő hívott ide minket, de nem látszik rajta az a magabiztosság, ami ilyen helyzetben indokolt lenne. Milyen gonosztevők lehetnek még azok között, akik ismeretlenek számomra? Az már egyértelmű, hogy minden jelenlevő rendkívüli hatalommal bír. A csarnok közepén egy asztal van, minden hely névre szóló. A többiekkel együtt elfoglalom hát én is a helyem, és várok. Néhány pillanat kell csak, amíg felbukkan "vendéglátóink" holografikus képe, majd meglehetősen kevés információt megosztva el is tűnnek. Kik lehetnek, hogy parancsoljanak? És milyen veszély fenyegeti a világot? Természetesen rögtön kitör a vita. Egy darabig csöndben hallgatom, és próbálok információkat leszűrni belőle. Apokalipszis persze rögtön magához akarja ragadni a vezetést, de vannak néhányan, akik józanabbul gondolkodnak. Egyre egyértelműbbnek tűnik, hogy kik ezek a lények. Gyakorlatilag a világ vezetőinek legszűkebb rétege, jellemre és tettekre való tekintet nélkül. De mit keresek akkor itt én? Évek óta semmi közöm ahhoz, ami a világban történik. A háborúkhoz, a hatalomért való civódáshoz, és a gyűlölethez. Az is kiderül, hogy kik hívtak ide minket, most, hogy hallom, már egyértelmű. Az "ősi istenek". Ha tényleg veszély fenyegeti a világot akkor viszont fölösleges ezeken gondolkodni. De vajon képesek lesznek ezek mind összefogni? Nem hiszem. Ha rajtuk múlik, a többségük valószínűleg az élete árán is őrzi az érdekeit és a büszkeségét. Sőt, mindenki élete árán! Elelmélkedem egy kicsit a felmerülő kérdéseken. Biztos egyáltalán, hogy szükség van egy vezetőre? Elősegíti ez az együttműködést? Még ha igen, akkor sem lehet semmiképpen Apokalipszis. Mérsékeltebb és tisztábban gondolkodó vezér kell. De ki lehetne az? Vannak páran, akik megpróbálják elsimítani az ellentéteket, de nem tudok róluk még eleget ahhoz, hogy bármelyikükre bízzam a "szövetségünk sorsát". Daniel jut eszembe, de félek, hogy ez nem neki való feladat. A béke érdekében néha magunknak is harcolnunk kell, és ha erre valaki nem hajlandó, az rendkívül tiszteletre méltó, de sajnos nem mindig célravezető. Tudom, hogy nekem is szót kell majd emelnem, de nagyon körültekintőnek kell lennem. Most nem az ifjakat tanítom, hanem marakodó tigriseket kell rávennem arra, hogy teret engedjenek egymásnak. Egy rossz szó, és az egész összeomlik. Végül felállok, és az előttem szóló szavaira reagálva kezdem a mondandómat:
- Képesek leszünk együtt dolgozni, ha mindannyian észrevesszük, mi mindenről van itt szó. Azoknak, akiket nem érdekel az egyszerű emberek sorsa, azoknak egy dolgot ajánlok megfontolásra: a saját életünkről is döntünk. Az igazi döntés azonban nem a tanácskozás során fog megszületni, hanem a következő pillanatokban. Amikor mindenki eldönti, hogy hajlandó-e együttműködni, bármilyen feltételeket is kell vállalnia. Ha csak egyikünk is úgy határoz, hogy nem így tesz, az könnyen mindannyiunk életébe kerülhet. Ez azt is jelenti, hogy akkor sem vonulhat ki senki, ha a vezér posztját olyan nyeri el, akit nem tart megfelelőnek. Vele kell dolgoznia mindenkinek. Ha a világunk elpusztul, mindannyian vele pusztulunk, ezt nem szabad elfelejtenünk. Ugyanakkor javaslom, hogy olyan vezetőt válasszunk, akit képesnek tartunk arra, hogy tetteivel ne készítsen elő későbbi háborúkat, és hogy az ellenségeit is meghallgassa. A legerősebb fegyver, amit itt felvonultathatunk, az a béke és az együttműködés. Ha ez a kezünkben van, senki és semmi nem állhat ellen nekünk.
_________________
Mesélő
Reneszánsz: Danny Long, Bérmajom, Jerome Masamba/Ravasz, Peterson Gray, Antoine Alanian (X-diák)
Végtelen Háború: Damian Long
Másik Világ:
Outsiders: Jerome Masamba, T'Challa/Fekete Párduc
Apokalipszis Kora:
Exiles: Antoine Alanian
X-Rezervátum: Danny Long
Danny Long- 11. szint - 25 kredit
- Hozzászólások száma : 1097
Hozzászólások régi : 0
Reputation : 0
Join date : 2012. Mar. 17.
Age : 30
Karakteradatok
Főkarakter: Danny Long
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
//Új-Atlantisz//
Régi rossz szokásomhoz hűen, az államat dörzsölgetve figyelem a távolból, ahogyan Derek ténykedik a fiatalság köreiben. Sajnos nem tudom, hogy mit gondoljak róla, a régi apokalipszis képviselője, klónja, de mégiscsak egy gyerek, még... Aztán ki tudja, hogy mi lesz később még belőle, de mindenesetre is itt ettől függetlenül nyugodtan lehet, engem sem zavar, amíg nem árt senkinek, sőt örülök is, hogy van speciálisnak mondható vendégünk, ami pedig még fontosabb...
~ Csak én lehettem olyan szerencsés, hogy idehoztam magamnak... ~ Az ilyenekhez mindig is tehetségem volt, de ez most mit sem számít. Az érkező feleségemre tekintek, a szemeiből pedig könnyedén olvasom le a gondolatait, mivel eléggé... Látványosan ordít róla a " már megint vele foglalkozok?... ", amire végül is csak egy megadó igent adok viszonzásként hasonló módon, majd átölelve a derekát finoman magamhoz húzom és lehelek egy csókot az ajkaira, ami láthatóan neki is sokkal jobban tetszik, úgyszintén nekem is, ezek a tipikus rövid pillanatok az életben, amikor néhány másodpercig megszűnnek a problémák, a többi pedig jön magától, habár ezúttal máshogyan, mint ahogyan arra számítottam. Fehér fény, majd pedig...
//Istenek tanácsa//
A következő kép egy hatalmas, messzemenően földöntúli terem. Egyértelműnek veszem, hogy nem a Földön vagyok, illetve vagyunk itt eléggé sokan, sok régi ismerős, köztük jó pár akikkel szívesen találkozok és néhány, akiket a hátam közepére sem kívánok, egyértelmű, hogy kik ezek. Nem kell sokat gondolkodni azon, hogy hol lehetünk, bár még nem jártam itt, de eleget hallottam erről a helyről ahhoz, hogy tudjam, nincs mitől tartanom, tartanunk, mivel Aurora is itt van. Kihúzom számára a széket, ha bár nem rajongok az ilyen szokásokért, de az illem még mindig illem, majd pedig helyet foglalok jómagam is és hegyezem a füleimet, cserébe pedig jön is válasz a fel nem tett kérdésre, a "miért vagyunk itt?"-re, ám ettől az egésztől kénytelen vagyok a számat húzni. Persze sokak egyből felháborodnak és meg tudom őket érteni, nekem sincs ínyemre ez az egész, már csak azért sem, mert megint akaratunk ellenére rángatnak, igaz ez a kisebb probléma, így nem volt logikus ezt felhozni. Az orrnyergemet vakargatva szólalok meg végül halkan, inkább csak morogva magamnak.
- Helyben vagyunk... - Persze meglepően rövid időn belül születik pár épkézláb ötlet és nem meglepően Apokalipszis magának akarja tudni a mi vezetésünket, amiről valószínűleg le is tehet, részemről legalább is biztosan, ha nem is személyes ellenérzések miatt, de a népem sorsát nem kockáztatnám vele. Az utolsó felszólalóval értek talán a legjobban egyet, bár amiket felsorol számomra is egyértelműek, ezért is aggódok kissé amiatt, hogy mi lesz ennek az összejövetelnek a vége. Egyenlőre nem látom értelmét a felszólalásnak, minden elhangzott, amit amúgy is mondani akarnék, az lenne a vége, hogy megismételném amit valaki már mondott, avagy helyeselnék, amivel nincs probléma, csupán csak felesleges, így türelmesen figyelek, fontolgatom a lehetőségeinket... És egy kicsit azon is jár az agyam, hogy mi lehet ennyire veszélyes ellenfél.
A mindennapi teendőimet végzem, jelentéseket hallgatok és egyenlőre úgy tűnik, hogy minden rendben van nagyurunk birodalmában, ahogyan ennek lennie kell, így ezt gyorsan sikerül letudni és indulnék is a következő dolgomra, de fény vesz körbe és az istenek tanácsában találom magam, uram és két lovasa társaságában. A maradék egyéb életformákat számba se veszem, hiszen nem érdemelnek említést ennél nagyobb szinten, csupán csak elmaradott férgek. Jómagam nem ülök le, noha van nevemmel ellátott ülőhely, nem foglalhatok helyet a nagyúr mellett, legalább is az engedélye nélkül nem, inkább állok mögötte, kihúzva, szinte rezzenéstelenül, a szemközti falat kémlelve és hallgatva a beszédeket. Egyetlen lehetséges megoldás létezik, legalább is amit én el tudok fogadni, egyenlőre, de nem az én jogom megítélni, hogy mit fogadhatok el és mit nem.
Régi rossz szokásomhoz hűen, az államat dörzsölgetve figyelem a távolból, ahogyan Derek ténykedik a fiatalság köreiben. Sajnos nem tudom, hogy mit gondoljak róla, a régi apokalipszis képviselője, klónja, de mégiscsak egy gyerek, még... Aztán ki tudja, hogy mi lesz később még belőle, de mindenesetre is itt ettől függetlenül nyugodtan lehet, engem sem zavar, amíg nem árt senkinek, sőt örülök is, hogy van speciálisnak mondható vendégünk, ami pedig még fontosabb...
~ Csak én lehettem olyan szerencsés, hogy idehoztam magamnak... ~ Az ilyenekhez mindig is tehetségem volt, de ez most mit sem számít. Az érkező feleségemre tekintek, a szemeiből pedig könnyedén olvasom le a gondolatait, mivel eléggé... Látványosan ordít róla a " már megint vele foglalkozok?... ", amire végül is csak egy megadó igent adok viszonzásként hasonló módon, majd átölelve a derekát finoman magamhoz húzom és lehelek egy csókot az ajkaira, ami láthatóan neki is sokkal jobban tetszik, úgyszintén nekem is, ezek a tipikus rövid pillanatok az életben, amikor néhány másodpercig megszűnnek a problémák, a többi pedig jön magától, habár ezúttal máshogyan, mint ahogyan arra számítottam. Fehér fény, majd pedig...
//Istenek tanácsa//
A következő kép egy hatalmas, messzemenően földöntúli terem. Egyértelműnek veszem, hogy nem a Földön vagyok, illetve vagyunk itt eléggé sokan, sok régi ismerős, köztük jó pár akikkel szívesen találkozok és néhány, akiket a hátam közepére sem kívánok, egyértelmű, hogy kik ezek. Nem kell sokat gondolkodni azon, hogy hol lehetünk, bár még nem jártam itt, de eleget hallottam erről a helyről ahhoz, hogy tudjam, nincs mitől tartanom, tartanunk, mivel Aurora is itt van. Kihúzom számára a széket, ha bár nem rajongok az ilyen szokásokért, de az illem még mindig illem, majd pedig helyet foglalok jómagam is és hegyezem a füleimet, cserébe pedig jön is válasz a fel nem tett kérdésre, a "miért vagyunk itt?"-re, ám ettől az egésztől kénytelen vagyok a számat húzni. Persze sokak egyből felháborodnak és meg tudom őket érteni, nekem sincs ínyemre ez az egész, már csak azért sem, mert megint akaratunk ellenére rángatnak, igaz ez a kisebb probléma, így nem volt logikus ezt felhozni. Az orrnyergemet vakargatva szólalok meg végül halkan, inkább csak morogva magamnak.
- Helyben vagyunk... - Persze meglepően rövid időn belül születik pár épkézláb ötlet és nem meglepően Apokalipszis magának akarja tudni a mi vezetésünket, amiről valószínűleg le is tehet, részemről legalább is biztosan, ha nem is személyes ellenérzések miatt, de a népem sorsát nem kockáztatnám vele. Az utolsó felszólalóval értek talán a legjobban egyet, bár amiket felsorol számomra is egyértelműek, ezért is aggódok kissé amiatt, hogy mi lesz ennek az összejövetelnek a vége. Egyenlőre nem látom értelmét a felszólalásnak, minden elhangzott, amit amúgy is mondani akarnék, az lenne a vége, hogy megismételném amit valaki már mondott, avagy helyeselnék, amivel nincs probléma, csupán csak felesleges, így türelmesen figyelek, fontolgatom a lehetőségeinket... És egy kicsit azon is jár az agyam, hogy mi lehet ennyire veszélyes ellenfél.
A mindennapi teendőimet végzem, jelentéseket hallgatok és egyenlőre úgy tűnik, hogy minden rendben van nagyurunk birodalmában, ahogyan ennek lennie kell, így ezt gyorsan sikerül letudni és indulnék is a következő dolgomra, de fény vesz körbe és az istenek tanácsában találom magam, uram és két lovasa társaságában. A maradék egyéb életformákat számba se veszem, hiszen nem érdemelnek említést ennél nagyobb szinten, csupán csak elmaradott férgek. Jómagam nem ülök le, noha van nevemmel ellátott ülőhely, nem foglalhatok helyet a nagyúr mellett, legalább is az engedélye nélkül nem, inkább állok mögötte, kihúzva, szinte rezzenéstelenül, a szemközti falat kémlelve és hallgatva a beszédeket. Egyetlen lehetséges megoldás létezik, legalább is amit én el tudok fogadni, egyenlőre, de nem az én jogom megítélni, hogy mit fogadhatok el és mit nem.
_________________
Reneszánsz: Sarah Storm + Jane és Fox, Mr. Smiley
VH: David Ethan, James Richards
Outsiders: Sarah Storm, Katherine Blackwood
x-diák: Gulyás Csilla
Sarah- 12. szint - 30 kredit
- Hozzászólások száma : 1524
Hozzászólások régi : 149
Korábbi szint/kredit : 2. szint - 6 kredit
Aktuális szint/kredit : 12. szint - 30 kredit
Reputation : 0
Join date : 2011. Aug. 07.
Karakteradatok
Főkarakter: Sarah Storm
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
Kényelmesben lapozgattam a könyvelést még pár másodperccel ezelőtt. Mondhatni meg sem lepet a teleportáció, hosszú évek harcai megadták a rutint és a tanács se mindig olyan türelmes. Pont emiatt viszont sokszor előfordult, hogy a maihoz hasonlóan nem sikerült alkalomhoz illően felöltöznöm előtte.
A kávém az irodában maradt, de a fürdőköpeny és a mamusz most is a lábamon van. Sóhajtok egyet, mielőtt körbenézek. Megkeresem Ramit, hogy felajánljam a karomat. Majd amit belekarol nyomok az arcára egy csókot és szépen átsétálunk a káoszon. Hagyom, hogy kifröcsögjék magukat az emberek, meg az evolúció többi csúcsa, miközben a helyünkhöz lépdelek a nejemmel. Szép kényelmesen leülök, miközben a holografikus üzenet végig megy.
Ültömben kicsit helyre teszem a köpenyemet, megszorítom a bolyhos övet és kicsit megvakarom a bal vádlim a jobb lábammal. Várok...
~ Miért van az az érzésem, hogy ez egy felvett üzenet és a nagy gázra való tekintettel van ide időzítve, a folytatással együtt? Majd kiderül... ~ Nézelődök kicsit az arcok között. A munkámból kifolyólag a legtöbbről tudok ezt azt. De Damian jelenlétén meglepődök. Valószínű ő nem ismer most meg. Elmosolyodok a gondolatra miközben a vezetők kikiáltják magukat főnököknek. Közben aktiválom a felületet az asztalban. Rutin kis megoldás, talán beválik. Nem igen szeretném vitára bocsátani a demokratikus módszert, csak a jelöltek nevét pötyögöm be. Mindét aki jelentette, hogy vezetné a bagázst, meg persze magamat. Elvileg mindegyik ülőhelynél felvillan majd egy gép, ezzel a funkcióval. Felsorolva a választható személyeket. Remélem ezzel kizökkentem őket. A pillanatnyi csöndet fogom kihasználni a megszólalásra.
- Nem óvodában vagyunk, szavazzatok. Nem jutunk sehová amíg nincs valamilyen rendszerünk. Nem hiszem, hogy az istenek fogni fogják a kezünket... - Magabiztosan, egyszerűen közlöm velük a mondani valóm. Kicsit kínos, hogy Zeusz nem szólt a dologról. Így az én pozícióm nagyon ingatag. De egyenlőre én sem vagyok annyira egyben, mint azt mutatni próbálom.
Jajjmár- 3. szint - 8 kredit
- Hozzászólások száma : 208
Hozzászólások régi : 243
Korábbi szint/kredit : 3. szint - 8 kredit
Aktuális szint/kredit : 4. szint - 10 kredit
Reputation : 0
Join date : 2011. Aug. 11.
Karakteradatok
Főkarakter:
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
2076. február eleje – Istenek Tanácsa, Köztes dimenzió
Résztvevők: Apokalipszis (Nagy Evolucionista), Goblin, Végrehajtó, Andrew Ramirez, Rachel Wilcox, Jason Plunder, David Ethan, Laura Orrin, Nathaniel Orrin, Freyr Laaksonenson, Samuel Corner (Arzenál), Lady Shywa, Vasököl (Damian Long), Jared Aaron Voice (Heka), Amanda Cruz
Arzenál mozdulata után valóban minden ülőhely előtt feljött a holografikus kijelző a szavazással.
- Még a szavazás elkezdése előtt szólnék néhány szót – mondta Lady Melissa. – Az embertelenek nem vesznek részt semmilyen olyan szavazáson, hol felmerülhet Apokalipszis neve vezetőként. A jelenlevők talán már elfeledték, hogy mit tett? Közel ötmilliárd ember s mutáns halála szárad a „lelkén”, az emberteleneket kilencven százalékban kiirtotta s az atlantiszi népességet is hasonló arányban tizedelte meg! A királyi székhelyének a népem ősi városát, Attilant használja mind a mai napig, mi Új-Hala felett lebeg. Ezek után tényleg van ebben a teremben bárki, aki azt képzeli, hogy félredobja a büszkeségét és a népe életét egy ilyen elhamarkodott lépéssel, hogy támogatják őt?! S ha ez így is marad, hogy a neve nem kerül le onnan távozom az üléstől.
Amanda mellett ülő Namor a nőre mosolygott miközben a karjával a feleségét tartotta.
- Apám büszke lenne rád – mondta halkan, majd a feleségéhez fordult. – Úrnőm? Egyetértünk, nem igaz?
Ha Amanda igent mond, akkor Atlantisz részéről is hasonló választ kapnak a felek. Pillanatokkal később Anya emelkedett fel szólásra.
- Valamilyen más megoldást kell találni, az egy vezető nem elfogadható opció – mondta. – Túlságosan sok a különböző faj és a különböző érdek és nézőpont. Soha sem jutna senki sem megállapodásra a másikkal. A teremben szinte mindenki megízlelte a hatalmat, amiről nem szívesen mondana le, főleg úgy, hogy lehet, hogy éppen az ő embereit küldenék első sorban küzdelembe és áldoztatnák fel a többiért. A helységben egyvalaki van, aki képes lenne arra, hogy összefogjon mindenkit, mert az érdekei egyik frakcióhoz sem fűzik. Az illető pedig…
Anélkül, hogy ránézett volna mutatott Vasököl irányába. Rachel telepatikus szavai után láthatta, hogy Lorna megvonja a vállát.
- Ezek már most ölre mennének, pedig még meg sem szólaltam– állapította meg Bard egy fintorral.
- Én mondtam, hogy kár eljönni, ezek még az egyetlen örömödet és szórakozásodat is elveszik – válaszolta Lorna.
~ Ti nem jöttök el meglátogatni minket, megtehetnétek bármikor ~ üzente vissza. ~ Ne aggódj, nem fog jelentkezni vezetőnek. Mi nem avatkozunk ebbe bele, minket nem érint, csak titeket… ~
- Elég volt ebből pubik! – állt fel Lorna és csapott két kézzel az asztalra. – Láthatóan titeket kihagytak a körből, hogy mi is zajlik itt. A sógor, a férjem bátyja* volt nálunk és beavatott a dolgokba. Akkor engedjétek meg, hogy felvilágosítsam a társaságot mielőtt mindannyian halálra ítélitek az embereiteket…
Egy holokivetítőt vett elő és lökött az asztal közepére, ahogyan a tárgy megállt egy holoképet kezdett kivetíteni.
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) 1827060-evol__2_](https://2img.net/h/media.comicvine.com/uploads/4/49907/1827060-evol__2_.jpg)
- Ők az ellenségünk, az Evolucionisták, ha minden igaz Apokalipszis tudja, hogy kik és mik ezek – nézett az említett férfi felé.
- Ez nem lehet! – mondta Anya.
A nő megremegett láthatóan.
- Emlékszem… emlékszünk rájuk – mondta. – Mintha tegnap lett volna, százezer éve. Amikor az emberiség lett az ura a bolygónak és a neandervölgyi ember kihalt. Ők voltak… ők ítélték halálra azt a fajt. A feladatuk az, hogy a bolygó uralkodó faját kiválasszák és megvédjék a többivel szemben és azoknak a kihalásáért feleljenek. Ez a dolguk, ezt teszik, tették mindenütt, nem csak itt. utoljára ők veszejtették el a másik emberi fajt, egyik napról a másikra.
Apokalipszis is pontosan ennyit tud ezekről, hogy ez a feladatuk és ezt teszik.
- Szóval pubik, úgy vélem, senki sem lép senkivel szövetségre a mai napon, az isteneket, atlantisziakat és emberteleneket nem számítva a többi faj közül csak egy maradhat, vagy ti, vagy ezek pusztulnak el…
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) 00120](https://i.servimg.com/u/f44/12/24/63/41/00120.jpg)
* Itt már köztudott, hogy Bard Thor fia és nem Einaré.
Résztvevők: Apokalipszis (Nagy Evolucionista), Goblin, Végrehajtó, Andrew Ramirez, Rachel Wilcox, Jason Plunder, David Ethan, Laura Orrin, Nathaniel Orrin, Freyr Laaksonenson, Samuel Corner (Arzenál), Lady Shywa, Vasököl (Damian Long), Jared Aaron Voice (Heka), Amanda Cruz
Arzenál mozdulata után valóban minden ülőhely előtt feljött a holografikus kijelző a szavazással.
- Még a szavazás elkezdése előtt szólnék néhány szót – mondta Lady Melissa. – Az embertelenek nem vesznek részt semmilyen olyan szavazáson, hol felmerülhet Apokalipszis neve vezetőként. A jelenlevők talán már elfeledték, hogy mit tett? Közel ötmilliárd ember s mutáns halála szárad a „lelkén”, az emberteleneket kilencven százalékban kiirtotta s az atlantiszi népességet is hasonló arányban tizedelte meg! A királyi székhelyének a népem ősi városát, Attilant használja mind a mai napig, mi Új-Hala felett lebeg. Ezek után tényleg van ebben a teremben bárki, aki azt képzeli, hogy félredobja a büszkeségét és a népe életét egy ilyen elhamarkodott lépéssel, hogy támogatják őt?! S ha ez így is marad, hogy a neve nem kerül le onnan távozom az üléstől.
Amanda mellett ülő Namor a nőre mosolygott miközben a karjával a feleségét tartotta.
- Apám büszke lenne rád – mondta halkan, majd a feleségéhez fordult. – Úrnőm? Egyetértünk, nem igaz?
Ha Amanda igent mond, akkor Atlantisz részéről is hasonló választ kapnak a felek. Pillanatokkal később Anya emelkedett fel szólásra.
- Valamilyen más megoldást kell találni, az egy vezető nem elfogadható opció – mondta. – Túlságosan sok a különböző faj és a különböző érdek és nézőpont. Soha sem jutna senki sem megállapodásra a másikkal. A teremben szinte mindenki megízlelte a hatalmat, amiről nem szívesen mondana le, főleg úgy, hogy lehet, hogy éppen az ő embereit küldenék első sorban küzdelembe és áldoztatnák fel a többiért. A helységben egyvalaki van, aki képes lenne arra, hogy összefogjon mindenkit, mert az érdekei egyik frakcióhoz sem fűzik. Az illető pedig…
Anélkül, hogy ránézett volna mutatott Vasököl irányába. Rachel telepatikus szavai után láthatta, hogy Lorna megvonja a vállát.
- Ezek már most ölre mennének, pedig még meg sem szólaltam– állapította meg Bard egy fintorral.
- Én mondtam, hogy kár eljönni, ezek még az egyetlen örömödet és szórakozásodat is elveszik – válaszolta Lorna.
~ Ti nem jöttök el meglátogatni minket, megtehetnétek bármikor ~ üzente vissza. ~ Ne aggódj, nem fog jelentkezni vezetőnek. Mi nem avatkozunk ebbe bele, minket nem érint, csak titeket… ~
- Elég volt ebből pubik! – állt fel Lorna és csapott két kézzel az asztalra. – Láthatóan titeket kihagytak a körből, hogy mi is zajlik itt. A sógor, a férjem bátyja* volt nálunk és beavatott a dolgokba. Akkor engedjétek meg, hogy felvilágosítsam a társaságot mielőtt mindannyian halálra ítélitek az embereiteket…
Egy holokivetítőt vett elő és lökött az asztal közepére, ahogyan a tárgy megállt egy holoképet kezdett kivetíteni.
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) 1827060-evol__2_](https://2img.net/h/media.comicvine.com/uploads/4/49907/1827060-evol__2_.jpg)
- Ők az ellenségünk, az Evolucionisták, ha minden igaz Apokalipszis tudja, hogy kik és mik ezek – nézett az említett férfi felé.
- Ez nem lehet! – mondta Anya.
A nő megremegett láthatóan.
- Emlékszem… emlékszünk rájuk – mondta. – Mintha tegnap lett volna, százezer éve. Amikor az emberiség lett az ura a bolygónak és a neandervölgyi ember kihalt. Ők voltak… ők ítélték halálra azt a fajt. A feladatuk az, hogy a bolygó uralkodó faját kiválasszák és megvédjék a többivel szemben és azoknak a kihalásáért feleljenek. Ez a dolguk, ezt teszik, tették mindenütt, nem csak itt. utoljára ők veszejtették el a másik emberi fajt, egyik napról a másikra.
Apokalipszis is pontosan ennyit tud ezekről, hogy ez a feladatuk és ezt teszik.
- Szóval pubik, úgy vélem, senki sem lép senkivel szövetségre a mai napon, az isteneket, atlantisziakat és emberteleneket nem számítva a többi faj közül csak egy maradhat, vagy ti, vagy ezek pusztulnak el…
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) 00120](https://i.servimg.com/u/f44/12/24/63/41/00120.jpg)
* Itt már köztudott, hogy Bard Thor fia és nem Einaré.
_________________
Reneszánsz/AoA/Outsiders: Thorhalla Lokidottir/Thordottir; Dr. Stephanie Miller; Jonathan Miller; Olaf Svenson
Mesélő, Einar Thorson/Skurgeson, Eyjolf Ragnar Miller, Gunnhild Morsus/Smed, Svanhild Ragnardottir, Lionheart
Harcimadár, Kaylyn von Hessen; VH: Freydis Einardottir, Victoria Miller; Ultimate: Stephanie Lyesmith, Jonathan Miller
Egyéb karaktereim - Nefadar, Nefi, Fórumanyu
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) Q8r3UTy](https://i.imgur.com/q8r3UTy.jpg)
Thorhalla- Fórumanyu
- Hozzászólások száma : 14971
Hozzászólások régi : 7452
Korábbi szint/kredit : 18.szint - 60 kredit
Aktuális szint/kredit : 33.szint - 135 kredit
Reputation : 59
Join date : 2011. Feb. 19.
Karakteradatok
Főkarakter: Thorhalla
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok: Reneszánsz, Ultimate/Újvilág, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders -
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
A demokrácia ötletére is az undor fog el. Hogy kezelhetnénk egyenlőként az itt lévőket, ha a természetes fejlődés épp az ellenkezőjét mutatja? Egyértelmű, hogy nem vagyunk egyenlőek, sőt, az is egyértelmű, hogy ki az, aki mindenek felett áll. Aki ezt nem látja be, ostoba, mert önmagának hazudik.
De persze kár lenne fecsérelni a szót, mert az "ősi istenek" úgy vélik, együtt kell működni, és nem öltem meg eleget ahhoz az arcátlanok közül, hogy most föléjük emelkedjek. Kénytelen leszek úgy tenni, mintha elfogadnék más vezetőnek. A valódi döntéseket úgysem az hozza meg, aki a trónon ül, hanem aki méltó az uralkodásra. A poszt csak egy szimbólum.
Lady Melissa szavaira mosoly bújik a szám sarkába.
-Felesleges bókolnod, még elpirulok - válaszolom neki, mikor a hőstetteimet sorolja, megjegyzem, igencsak hiányosan, hiszen a kozmikus fajokra nincs tekintettel, pedig bizony jelentős munkát végeztem velük is. - Meg is van az első, aki könnyedén megtagadná az ősi istenek parancsát a személyes ellentétek miatt - teszem még hozzá gúnyosan.
A Negatív Zónában bujkáló nőstény - mert már inkább állat, mint bármi más - végül előáll a tényekkel. Ennyit a korrektségről, az asgardok neki már elmondták, mire számíthatunk. Evolucionisták. A kivetítőt nézve elmosolyodom: egy oldalon állunk, mégis ellenem fordulnának. Nem tudom, miféle hatalommal rendelkeznek, de erősen kétlem, hogy olyasmivel, ami az én erőmmel felvehetné a harcot. A neandervölgyi emberek kipusztítása után most jóval nagyobb fába vágták a fejszéjüket. Vajon a teljes emberiséget akarják eltörölni, vagy csak mutánsokat, egyes alfajokat életben hagynának? Nem egészen értem még a motivációjukat, így nem tudom, milyen álláspontra kéne helyezkednem velük szemben.
Vasököl felé fordulok, aki békéről és összefogásról papol. Nem tudom, mire képes, de ránézésre is szánalmas látványt nyújt.
-Az evolucionisták elpusztítása túlmutat a legtöbbeken, akik ebben a teremben gyűltek össze. Ismerjük tehát a feladatot. Mindenki elmondhatta a saját javaslatát és fájdalmát. Ideje akkor hát szavazni és dönteni.
Az előttem lévő panelre nézek, amin szavaznom kell, majd körbefuttatom tekintetemet a teremben, végül Vasökölre szavazok. Minél könnyebb eltakarítani az útból a vezetőt, annál jobb, és ez a férfi nem lesz kihívás, még jó, hogy nem nekem kellett jelölnöm.
De persze kár lenne fecsérelni a szót, mert az "ősi istenek" úgy vélik, együtt kell működni, és nem öltem meg eleget ahhoz az arcátlanok közül, hogy most föléjük emelkedjek. Kénytelen leszek úgy tenni, mintha elfogadnék más vezetőnek. A valódi döntéseket úgysem az hozza meg, aki a trónon ül, hanem aki méltó az uralkodásra. A poszt csak egy szimbólum.
Lady Melissa szavaira mosoly bújik a szám sarkába.
-Felesleges bókolnod, még elpirulok - válaszolom neki, mikor a hőstetteimet sorolja, megjegyzem, igencsak hiányosan, hiszen a kozmikus fajokra nincs tekintettel, pedig bizony jelentős munkát végeztem velük is. - Meg is van az első, aki könnyedén megtagadná az ősi istenek parancsát a személyes ellentétek miatt - teszem még hozzá gúnyosan.
A Negatív Zónában bujkáló nőstény - mert már inkább állat, mint bármi más - végül előáll a tényekkel. Ennyit a korrektségről, az asgardok neki már elmondták, mire számíthatunk. Evolucionisták. A kivetítőt nézve elmosolyodom: egy oldalon állunk, mégis ellenem fordulnának. Nem tudom, miféle hatalommal rendelkeznek, de erősen kétlem, hogy olyasmivel, ami az én erőmmel felvehetné a harcot. A neandervölgyi emberek kipusztítása után most jóval nagyobb fába vágták a fejszéjüket. Vajon a teljes emberiséget akarják eltörölni, vagy csak mutánsokat, egyes alfajokat életben hagynának? Nem egészen értem még a motivációjukat, így nem tudom, milyen álláspontra kéne helyezkednem velük szemben.
Vasököl felé fordulok, aki békéről és összefogásról papol. Nem tudom, mire képes, de ránézésre is szánalmas látványt nyújt.
-Az evolucionisták elpusztítása túlmutat a legtöbbeken, akik ebben a teremben gyűltek össze. Ismerjük tehát a feladatot. Mindenki elmondhatta a saját javaslatát és fájdalmát. Ideje akkor hát szavazni és dönteni.
Az előttem lévő panelre nézek, amin szavaznom kell, majd körbefuttatom tekintetemet a teremben, végül Vasökölre szavazok. Minél könnyebb eltakarítani az útból a vezetőt, annál jobb, és ez a férfi nem lesz kihívás, még jó, hogy nem nekem kellett jelölnöm.
Godlaw / Tao- Adminisztrátor
- Hozzászólások száma : 2831
Hozzászólások régi : 3697
Korábbi szint/kredit : 14.szint - 40 kredit
Aktuális szint/kredit : 16.szint - 50 kredit
Reputation : 0
Join date : 2011. Feb. 20.
Karakteradatok
Főkarakter: Tao
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok: Reneszánsz, Ultimate/Újvilág, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders, Little SW
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
Apokalipszis szólal meg utánam, mire elfordítom a tekintetem, s úgy hallgatom végig, majd meg szólalok, miután végre befejezte szólalok meg.
- Ohh tovább akarod növelni a birodalmam népességét, Drága Apokalipszis – pillantok rá végül, ha már hozzá intézem szavaim – Kedves tőled. – hangom nyugodt, mintha csak egy kis baráti beszélgetés lenne ez, majd Rachelre pillantok és a többiekre akik a Demokratikusságra törekednének.
- Sajnos néha túl keveset mondanak, és ez nem segít jelen helyzeten. És igen, a demokrácia egy csodálatos bukott eszme, ami itt nem működik. Egyhangúan nem hiszem, hogy bárkit elfogadunk. Ha a többség dönt, akik ellenzik a döntést, azok nem fognak segíteni jobbik esetben, rosszabbikban még azokra is támadnak, akik támogatták a döntést. – Majd végig nézek azokon, akik a földi népeket vezetik. Elsődlegesen velük lehet probléma látszólag, hiszen a többiek nem igazán járnak ott engem is beleértve. Mégis mert itt vagyunk, jó eséllyel minket is érint a dolog.
A megjelenő szavazásra pillantok, majd arra aki csinálta nem túl barátian, s aztán tekintetem a végső megszólalok felé fordítom, majd a lényekre nézek, s egy pillanatra félre húzom a számat, majd még Apokalipszis is megszólal ismét, mire már felállok.
- A szavazás értelmetlen időpocsékolás ezek után. Dönthettek, elpusztultok vagy sem, ehhez nem kell egy személyes vezetés. És amúgy se születne nagyon döntés – ezzel megszakítom a szavazást.
- Van egy olyan érzésem Drága Apokalipszis, hogy elsők közt rajtad, bár egóban lehet leállhatsz velük versenyezni, talán abban győzedelmeskedsz. – pillantok rá megint, majd hozzá teszem - … talán. – ezután végig nézek a többieken, s tekintetem Lornan állapodik meg.
- És mikor érkeznek? Hányan? Mi az érősségük, gyengéjük? – teszek fel pár egyszerű kérdést, de van olyan érzésem, hogy nem kapok nagyon választ se.
- Lady Melissának abban igaza van, hogy nem hozhattok elhamarkodott döntéseket. anyanak igaza van, hogy többen megtapasztalták milyen a látszat és a valós hatalom, s erről azok főleg nem fognak lemondani. Ezért is értelmetlen a szavazás, mert ha gyengébbet megszavazzák, az erősebb egyszerűen eltávolítja, hogy övé legyen a hatalom. És ez mihez vezetne? Újabb háborúhoz köztetek, aminek az eredménye, hogy megnő a lelkek száma, nálam és a többi alvilág uralkodójánál és a végére lehet az Evolucionistáknak dolga se lesz. - ezután Vasökölre nézek – Van mikor úgy érzem, hogy a megérkező lelkek engem jobban érdekelnek, mint azokat akik a halálba küldték őket. – ezután leülök férjem mellé, s várom, hogy ki, hogyan fog reagálni. Semmi jót nem várok ettől, és fölöslegesnek érzem az egészet minden egyes pillanattal. Ha továbbra is a szavazósdihoz ragaszkodnak, akkor nemes egyszerűséggel haza is mehetek Limbora és folytathatom ott a dolgaim ahol félbe maradt.
- Ohh tovább akarod növelni a birodalmam népességét, Drága Apokalipszis – pillantok rá végül, ha már hozzá intézem szavaim – Kedves tőled. – hangom nyugodt, mintha csak egy kis baráti beszélgetés lenne ez, majd Rachelre pillantok és a többiekre akik a Demokratikusságra törekednének.
- Sajnos néha túl keveset mondanak, és ez nem segít jelen helyzeten. És igen, a demokrácia egy csodálatos bukott eszme, ami itt nem működik. Egyhangúan nem hiszem, hogy bárkit elfogadunk. Ha a többség dönt, akik ellenzik a döntést, azok nem fognak segíteni jobbik esetben, rosszabbikban még azokra is támadnak, akik támogatták a döntést. – Majd végig nézek azokon, akik a földi népeket vezetik. Elsődlegesen velük lehet probléma látszólag, hiszen a többiek nem igazán járnak ott engem is beleértve. Mégis mert itt vagyunk, jó eséllyel minket is érint a dolog.
A megjelenő szavazásra pillantok, majd arra aki csinálta nem túl barátian, s aztán tekintetem a végső megszólalok felé fordítom, majd a lényekre nézek, s egy pillanatra félre húzom a számat, majd még Apokalipszis is megszólal ismét, mire már felállok.
- A szavazás értelmetlen időpocsékolás ezek után. Dönthettek, elpusztultok vagy sem, ehhez nem kell egy személyes vezetés. És amúgy se születne nagyon döntés – ezzel megszakítom a szavazást.
- Van egy olyan érzésem Drága Apokalipszis, hogy elsők közt rajtad, bár egóban lehet leállhatsz velük versenyezni, talán abban győzedelmeskedsz. – pillantok rá megint, majd hozzá teszem - … talán. – ezután végig nézek a többieken, s tekintetem Lornan állapodik meg.
- És mikor érkeznek? Hányan? Mi az érősségük, gyengéjük? – teszek fel pár egyszerű kérdést, de van olyan érzésem, hogy nem kapok nagyon választ se.
- Lady Melissának abban igaza van, hogy nem hozhattok elhamarkodott döntéseket. anyanak igaza van, hogy többen megtapasztalták milyen a látszat és a valós hatalom, s erről azok főleg nem fognak lemondani. Ezért is értelmetlen a szavazás, mert ha gyengébbet megszavazzák, az erősebb egyszerűen eltávolítja, hogy övé legyen a hatalom. És ez mihez vezetne? Újabb háborúhoz köztetek, aminek az eredménye, hogy megnő a lelkek száma, nálam és a többi alvilág uralkodójánál és a végére lehet az Evolucionistáknak dolga se lesz. - ezután Vasökölre nézek – Van mikor úgy érzem, hogy a megérkező lelkek engem jobban érdekelnek, mint azokat akik a halálba küldték őket. – ezután leülök férjem mellé, s várom, hogy ki, hogyan fog reagálni. Semmi jót nem várok ettől, és fölöslegesnek érzem az egészet minden egyes pillanattal. Ha továbbra is a szavazósdihoz ragaszkodnak, akkor nemes egyszerűséggel haza is mehetek Limbora és folytathatom ott a dolgaim ahol félbe maradt.
_________________
"Nincs múltad... a jelened kilátástalan, de jövőd még lehet"
Reneszansz: Alena (Shadow)
NJK: Marli
X-Diák: Liam V. Blacksong
VH: Shywa
lil SW: Heiwanna Miin Klodov
lil SW: Riku Blackclaw (Chu Raioni)
lil SW: Nyu (kép+adatlap)
˜Hááááát... nincs más hátra, mint előre.... Kalandor... ˜
Shadow- 9. szint - 20 kredit
- Hozzászólások száma : 788
Hozzászólások régi : 950
Korábbi szint/kredit : 10. szint - 22 kredit
Aktuális szint/kredit : 10. szint - 22 kredit
Reputation : 64
Join date : 2011. Aug. 19.
Tartózkodási hely : Pokol
Karakteradatok
Főkarakter: Amara
Főkari/multi: Multi
Síkok: Reneszánsz, Ultimate/Újvilág, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders, Little SW
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
A megjelenő szavazó panelre rátekintek, de a felhozott neveket elnézve nem igazán fogok ezzel mit kezdeni, egyenlőre legalább is, ahogyan pedig eltekintem, vagy legalább is elhallgatom, másnak sincs így szándékában bármiről is szavazni, már ha így ide erőltették ezt a témát. Az egyik karommal megtámasztom a fejemet, amíg a maradék öt békésen pihen magam mellett, kettő karfán, a maradék csak úgy lóg és úgy hallgatom, hogy ki mit mond. Persze az előkerülő ellenség képére felcsillan a tekintetem, hiszen végre valami használható is előkerül, információ! Ami úgy tűnik, hogy keresztbe húzza az egész szövetkezést, a magam részéről nem is igazán bánom ezt. Ama démoni szuka szavain elmosolyodnék, ha tudnék, így viszont nagyjából csak kifejezéstelen arccal tekintek rá a beszéde után és osztom meg a gondolataimat telepatikusan az ezt befogadni képesekkel.
~ Ha nem tűnt volna fel, ezen a világon mindig háború van valahol, vagy kisebb, vagy nagyobb, akár összefogunk és megpróbálunk tenni valamit ezen bizonyosok ellen, amire nagyjából zéró százaléknyi lehetőséget látok... És esetleg sikerrel is koronázhatjuk mindezt, ami az előbbi szám egy tizede, akkor is rengetegen fognak meghalni és valóban, csak háborúskodás lesz utána, ami hosszú távon mindent fel fog emészteni... Ha nem fogunk össze, akkor is ugyan olyan sokan fognak meghalni és háború lesz, csupán gyorsabban fog lezajlani mindez. Számodra ugyan az lesz a végeredmény, egy rakat " papírmunka ". ~ Tehát nem igazán értek egyet vele, vagy legalább is nem látom értelmét a beszédének, esetleg egy nagyon kicsit de azt más téren, azt sem hiszem, hogy érinteni fogja, hiszen miért látogatnának át más dimenziókba, amikbe korábban sem tették be a lábukat? Legalább is feltételezhetően nem, így pedig a jelenlétének sem látom értelmét, hiszen minek támogatna bármit is, ami ismeretlen félnek eleve bukott téma? Ha pedig minden igaz, akkor innentől kezdve azt is fölöslegesnek látom, hogy mi itt vagyunk, hiszen valakit választani fognak majd, ha jól értelmeztem, az pedig hatalmas támogatás, legalább is így lenne logikus, a többi már mind mellékes faj, elpusztítandók, ezt pedig helyesnek látom, hiszen a mutáns a tiszta evolúció következő lépcsőfoka, a torzítatlan, betegségtől nem korcsult létforma.
Továbbra is csendben vagyok és figyelek mert... Nem igazán tudok mást tenni, érdekesnek vélem az egészet valamilyen szinten és szórakoztat, ahogyan egymással veszekednek néhányan, ahogyan felháborodnak és távozással fenyegetőznek... Elnézve az ellenségünket úgy tűnik, hogy mindez nem igazán számítana. Talán tudnék mit mondani rá, de a beszéd nem az én dolgom, jelenleg úgy érzem, hogy inkább csak dísznek vagyok itt, amolyan " minden férfi mögött áll egy nő " címszóval, semmi egyéb, nekem ez végül is meg is felel. Néhányakat elnézve kissé éhesnek érzem magam, ez talán a legnagyobb problémám a jelenlegi helyzettel.
~ Ha nem tűnt volna fel, ezen a világon mindig háború van valahol, vagy kisebb, vagy nagyobb, akár összefogunk és megpróbálunk tenni valamit ezen bizonyosok ellen, amire nagyjából zéró százaléknyi lehetőséget látok... És esetleg sikerrel is koronázhatjuk mindezt, ami az előbbi szám egy tizede, akkor is rengetegen fognak meghalni és valóban, csak háborúskodás lesz utána, ami hosszú távon mindent fel fog emészteni... Ha nem fogunk össze, akkor is ugyan olyan sokan fognak meghalni és háború lesz, csupán gyorsabban fog lezajlani mindez. Számodra ugyan az lesz a végeredmény, egy rakat " papírmunka ". ~ Tehát nem igazán értek egyet vele, vagy legalább is nem látom értelmét a beszédének, esetleg egy nagyon kicsit de azt más téren, azt sem hiszem, hogy érinteni fogja, hiszen miért látogatnának át más dimenziókba, amikbe korábban sem tették be a lábukat? Legalább is feltételezhetően nem, így pedig a jelenlétének sem látom értelmét, hiszen minek támogatna bármit is, ami ismeretlen félnek eleve bukott téma? Ha pedig minden igaz, akkor innentől kezdve azt is fölöslegesnek látom, hogy mi itt vagyunk, hiszen valakit választani fognak majd, ha jól értelmeztem, az pedig hatalmas támogatás, legalább is így lenne logikus, a többi már mind mellékes faj, elpusztítandók, ezt pedig helyesnek látom, hiszen a mutáns a tiszta evolúció következő lépcsőfoka, a torzítatlan, betegségtől nem korcsult létforma.
Továbbra is csendben vagyok és figyelek mert... Nem igazán tudok mást tenni, érdekesnek vélem az egészet valamilyen szinten és szórakoztat, ahogyan egymással veszekednek néhányan, ahogyan felháborodnak és távozással fenyegetőznek... Elnézve az ellenségünket úgy tűnik, hogy mindez nem igazán számítana. Talán tudnék mit mondani rá, de a beszéd nem az én dolgom, jelenleg úgy érzem, hogy inkább csak dísznek vagyok itt, amolyan " minden férfi mögött áll egy nő " címszóval, semmi egyéb, nekem ez végül is meg is felel. Néhányakat elnézve kissé éhesnek érzem magam, ez talán a legnagyobb problémám a jelenlegi helyzettel.
_________________
Reneszánsz: Reptile, Ray Crawford
X-diák: Lex Orrin
Reptile- 6. szint - 14 kredit
- Hozzászólások száma : 507
Hozzászólások régi : 0
Reputation : 0
Join date : 2011. Oct. 02.
Karakteradatok
Főkarakter: Sarah Storm
Főkari/multi: Multi
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
Mikor Melissa szólalt fel, félrehúzom kicsit a számat. Valami ellenszenves grimasz ül ki bizonyára az arcomra, bár én inkább bent tartanám magamban az érzéseimet, és nem mutatnám ki, de hát önkéntelen reflex, nem tehetek róla. Amit mond, viszonylag helyes, és egyet kell értenem vele. De azért mégis csak unszimpatikus egy parányit a nő.
Azonban Namornak látszólag szintén tetszik a mondandója, és megkérdi, hogy én is így vagyok-e vele.
- Valóban egyetértünk, ahogy mondod – felelem, bár egy kevés nem-kedvesség is kerül a hangomba.
Mikor ezek után kiderül, hogy pontosan ki is azok, akik fenyegetik a világunkat, valamelyest értetlenül ülök a helyemen, ugyanis fogalmam sincs, kikről van szó. Szerencsére azonban hamar felvilágosítást kapok kilétükről, felzárkózva azokhoz, akik már hallottak róluk.
Ahogy hallgatom tovább a többi megjelent vitáját, úgy érzem, hogy ugyanaz a szöveg árad mindegyikőjük szájából, csak kicsit más köntösbe bújtatva. A lényeg ugyan az: nem tudunk összefogni, ezért, meg azért… kifújom tüdőmből a levegőt, amit a sóhajnak, de a türelmetlenség jelének is fel lehet fogni.
Ebből nem lesz semmi. Az egyetlen reményünk, ha kapunk a fejünkre egy jó nagy kólintást, amitől észhez térünk.
Aztán eszembe jut, hogy mi a helyet magukkal a főistenekkel, akik figyelmeztettek az elkövetkezendő veszélyre. Biztos tisztában voltak vele, mikor összehívtak bennünket, hogy nem lesz könnyű összegyúrni minket egy csapatba. Biztos van valami még a tarsolyukban, ami majd segít egyetértésre juttatni az itt megjelenteket. Legalábbis én titkon abban bízom.
Azonban Namornak látszólag szintén tetszik a mondandója, és megkérdi, hogy én is így vagyok-e vele.
- Valóban egyetértünk, ahogy mondod – felelem, bár egy kevés nem-kedvesség is kerül a hangomba.
Mikor ezek után kiderül, hogy pontosan ki is azok, akik fenyegetik a világunkat, valamelyest értetlenül ülök a helyemen, ugyanis fogalmam sincs, kikről van szó. Szerencsére azonban hamar felvilágosítást kapok kilétükről, felzárkózva azokhoz, akik már hallottak róluk.
Ahogy hallgatom tovább a többi megjelent vitáját, úgy érzem, hogy ugyanaz a szöveg árad mindegyikőjük szájából, csak kicsit más köntösbe bújtatva. A lényeg ugyan az: nem tudunk összefogni, ezért, meg azért… kifújom tüdőmből a levegőt, amit a sóhajnak, de a türelmetlenség jelének is fel lehet fogni.
Ebből nem lesz semmi. Az egyetlen reményünk, ha kapunk a fejünkre egy jó nagy kólintást, amitől észhez térünk.
Aztán eszembe jut, hogy mi a helyet magukkal a főistenekkel, akik figyelmeztettek az elkövetkezendő veszélyre. Biztos tisztában voltak vele, mikor összehívtak bennünket, hogy nem lesz könnyű összegyúrni minket egy csapatba. Biztos van valami még a tarsolyukban, ami majd segít egyetértésre juttatni az itt megjelenteket. Legalábbis én titkon abban bízom.
_________________
Reneszánsz: JK : Natalie Pezzini NJK: Caroline "Oly" Dason
X-Diák: Aaron Asbord
Outsiders: Maria Holguin
Végtelen Háború Világa: Amanda Cruz
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) Alaacuteiacuteraacutes-_zpsuiynmyon](https://2img.net/h/i49.photobucket.com/albums/f286/CardasAron/alaacuteiacuteraacutes-_zpsuiynmyon.jpg~original)
Cardas- 5. szint - 12 kredit
- Hozzászólások száma : 366
Hozzászólások régi : 0
Reputation : 0
Join date : 2012. May. 02.
Age : 29
Karakteradatok
Főkarakter: Natalie Pezzini
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
Apokalipszis szavai mögött mindig sokkal több veszély rejtőzik, mint amit akár elképzelhetünk. Ha ő egyességre akar jutni velünk, akkor valóban nagy veszélyt jelenthetnek az evolucionisták. Ugyanakkor ez egy olyan egyesség lesz, ahol mindenki a háta mögé fog nézni, így pedig nehéz lesz az előttünk álló ellenséggel harcolni.
-Istenem, valaki hallgattassa már el ezt a két lábon járó, idegesítő közhelygyűjteményt - fortyanok fel Shywa ömlengése után. - Ha csak civódni, ismételni, helyeselni és ostoba kérdéseket feltenni tudsz, akkor inkább dugulj el!
-Anyám?
-Tudom! De még ezen a helyen is... Angyal és démon nem lehet egy helyen. Pláne nem egy ilyen utolsó...
-Anyám! Elég legyen! - A többiek felé fordulok. - Senki sem mondta, hogy egyöntetűnek kell lennie a szavazásnak, a demokrácia sem erről szól, hanem arról, hogy a többség dönt, és az ő dolga a kisebbséget szem előtt tartani. Láthatjuk, hogy vezető nélkül már most többen egymásnak estek, persze, érthető ez, mikor valaki milliárdokat öl meg, vagy éppen a létezése óta háborúzik a másikkal. De ne felejtsétek: az ősi istenek szerint MINDENKINEK össze kell fognia. Nincs kivétel. Apokalipszissel ugyan úgy együtt kell működni, mint a legjobb barátunkkal. És egy ilyen összefogáshoz kell vezető. Ez nem kérdéses, nem véletlenül alakultak ki így a csoportok, társadalmak, civilizációk.
Anyámra pillantok, aki bólint.
-A Szabad Népek támogatják Anyát, Vasököl legyen a vezető!
-Istenem, valaki hallgattassa már el ezt a két lábon járó, idegesítő közhelygyűjteményt - fortyanok fel Shywa ömlengése után. - Ha csak civódni, ismételni, helyeselni és ostoba kérdéseket feltenni tudsz, akkor inkább dugulj el!
-Anyám?
-Tudom! De még ezen a helyen is... Angyal és démon nem lehet egy helyen. Pláne nem egy ilyen utolsó...
-Anyám! Elég legyen! - A többiek felé fordulok. - Senki sem mondta, hogy egyöntetűnek kell lennie a szavazásnak, a demokrácia sem erről szól, hanem arról, hogy a többség dönt, és az ő dolga a kisebbséget szem előtt tartani. Láthatjuk, hogy vezető nélkül már most többen egymásnak estek, persze, érthető ez, mikor valaki milliárdokat öl meg, vagy éppen a létezése óta háborúzik a másikkal. De ne felejtsétek: az ősi istenek szerint MINDENKINEK össze kell fognia. Nincs kivétel. Apokalipszissel ugyan úgy együtt kell működni, mint a legjobb barátunkkal. És egy ilyen összefogáshoz kell vezető. Ez nem kérdéses, nem véletlenül alakultak ki így a csoportok, társadalmak, civilizációk.
Anyámra pillantok, aki bólint.
-A Szabad Népek támogatják Anyát, Vasököl legyen a vezető!
_________________
You want sympathy? You'll find it between "shit" and "syphilis" in the dictionary.
Reneszánsz: The Restless Son of Sins!
Outsiders: Városi legenda, az isteni segítő
Nestor Stratos Rachel Wilcox Daria Akbal Rehm
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) Quinn_al_r_s1](https://image.ibb.co/kigkyk/Quinn_al_r_s1.jpg)
Quentine Constantine- 9. szint - 20 kredit
- Hozzászólások száma : 779
Hozzászólások régi : 1163
Korábbi szint/kredit : 11.szint - 25 kredit
Aktuális szint/kredit : 12.szint - 30 kredit
Reputation : 0
Join date : 2011. Feb. 26.
Karakteradatok
Főkarakter: Tao
Főkari/multi: Multi
Síkok: Reneszánsz, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
A vita tovább folytatódik, igazából csak a civódás és a dolgok ismételgetése zajlik, inkább csöndben maradok és figyelek, amit én akartam azt már elmondtam, innentől fogva felesleges tovább jártatnom a számat, különben is csak még nagyobb káoszt válthatnék ki. Attól még azért én is megnyomom a gombot, Vasökölre szavazok, elég higgadt ahhoz, hogy rendes döntéseket hozzon, és nem is fűződik egyik oldalhoz sem érdeke, csak mindannyiunk közös céljához.
~ Vajon még mennyi idő amíg kiegyeznek? Sok. Remélem minél előbb eredményre jutok.
Próbálom leolvasni az arcokról az ellentéteket, hogy lássam ki kinek az "ősellensége" mert rájuk nyilván oda kell majd harc közben is figyelni, nehogy véletlen még egymásnak essenek. Ha ez megtörténne, már abban a pillanatban vesztetnénk.
~ Vajon még mennyi idő amíg kiegyeznek? Sok. Remélem minél előbb eredményre jutok.
Próbálom leolvasni az arcokról az ellentéteket, hogy lássam ki kinek az "ősellensége" mert rájuk nyilván oda kell majd harc közben is figyelni, nehogy véletlen még egymásnak essenek. Ha ez megtörténne, már abban a pillanatban vesztetnénk.
Bishop- XMR bérenc
- Hozzászólások száma : 3706
Hozzászólások régi : 195
Korábbi szint/kredit : 3. szint - 8 kredit
Aktuális szint/kredit : 14. szint - 40 kredit
Reputation : 72
Join date : 2011. Aug. 07.
Age : 28
Tartózkodási hely : ARMOR főépület
Karakteradatok
Főkarakter: Bishop
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok: Reneszánsz, FSK, Litttle SW, VH, AoA, Outsiders, Ultimate -
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
Voltak gondolatok még Heka saját, kooperációra vágyó szavai után is, amikkel szívből egyet tudott érteni. Itt valóban nem csupán arról kellett dönteni, hogy ki vezessen, hanem életekről, köztük a sajátjukról. Ezért aztán szívből örült a ténynek, hogy Apokalipszis teljességgel alkalmatlan arra, hogy összefogja a népet. Támogatta volna, ha képes rá, hiszen nem csak a saját véleményét kell néznie, de meg kell próbálnia felmérni a hatásokat is, de jól tudta, hogy nem az, így pedig egy túlságosan kíméletlen vezetőtől szabadultak meg, aki biztosan nem lett volna könyörületesebb most sem az egyszerű népekhez, mint annak idején. Ez a kérdés már a beszélgetés előtt lejátszott meccs volt, így egy egészen másféle feladat maradt hátra Apokalipszissel kapcsolatban, akit már csak megfelelően kell hajlítani ahhoz, hogy a sorba álljon. Persze a nyakas alaknak ehhez valami olyan szerepet kellett felkínálni, amiben úgy érzi, ő a nyertes.
Heka persze nem csak ezen gondolkozott, hanem hallgatta és a fejében alaposan meg is forgatta a hallottakat. Ez az egész szinte olyan volt, mint mikor a színészei a legjobb szerepekért tülekedtek.. csak azok a srácok már jól tudták, hogy mindegy ki játssza a főszerepet, semmit nem ér a többiek nélkül. Úgy tűnt fárasztóan elhúzódhat a vita, bár mikor Atlantisz és Lady Melissa egyértelműen jelöltet állított, csendesen a nevezett személyre nézett. Talán már az ő szerepe is eldöntetett, mielőtt ide értek volna, de azért igyekezett minél többet leolvasni az arcról. A tettek, a híresztelések úgysem mondhattak el mindent. Jó jelöltnek tűnt. És a szavai alapján valóban ideálisnak is. Egy hősies bajnoknak, aki lovagiasan védene mindenkit.
Mielőtt Heka végére ért volna a gondolatmenetének, egy holokivetítő került elő, és megrázó képet mutatott. Heka érdeklődve húzódott közelebb, mielőtt azonban megkérdezte volna, hogy mik is ezek, megkapta rá a választ.
-Evolucionisták...hm...-ízlelgette a nevet, próbálva elcsípni a fenyegetés lényegét mögötte, de ezen sem kellett törnie a fejét, gyorsan megkapta a választ. Most először kiesett a békés nagybácsi szerepéből, aki a nyalókáért civódó kölyköket figyeli, hogy a kellő időben eldöntse az állást. Szemei elkerekedtek, és egy pillanatra iszony költözött beléjük. Ez volt hát a fenyegetés.. Ez.. ezek.. képesek voltak fajokat eltörölni, a saját döntésük szerint.
-Mégis ki hatalmazta fel őket erre?!- indulatosan futott ki a kérdés a száján, és ez térítette észhez. Ő, aki az életet nagyra becsülte mélyen megrendült ettől a fenyegetéstől, mégis ha hagyja magát elveszni, a tanácskozáson ami hideg fejet kíván, nem képviselheti jól azokat, akik kiválasztották. Hátradőlt a székében, és fáradtan beletúrt a hajába, s kezét egy pillanatig az arcán nyugtatta. Öregnek és fáradtnak érezte magát ehhez a harchoz, de össze kellett szednie magát.
A további szavak, melyek pusztulást jósoltak az isteneken, atlantisziakon és emberteleneken kívül tulajdonképpen egy kiválasztott fajt leszámítva mindenkinek már- már tragikomédiának tűntek. Nyugodt szívvel pusztulni hagyni bárkit.. nem lehet. Ahogyan az atlantisziak, és mára már az embertelenek is szerves részét alkotják ennek a világnak. Külön említeni őket lehet hogy épp olyan hiba, mint kiválasztani egyet a fajok közül a túlélésre. szándékosan mondva le a többiről.
-Azt hiszem, ennél nyilvánvalóbb bizonyítékot nem is kaphattunk volna az együttműködés fontosságára. -nézett fel ismét komolyan, ahogy lassan visszatért az előbbi nyugodt fickó. Ha összehívták őket, nem veszett még az ügy.. És könnyen lehet az is, hogy próba alatt állnak.
-Hogy kit miként ítélnek meg, arról épp úgy nem tudhatunk, ahogy az egyénenkénti erőnk sem vetekedhet az övékkel. -utal az Evolúcionistákra.
-De nem mondhatunk le életekről csak azért, mert néhány fizikai, és mentális tulajdonságuk eltér. Különösen akkor nem, ha ezek a tulajdonságok csak nehezen értelmezhetőek, néhány géntöredékben nyilvánulva meg. Az emberiség mindig is híres volt a sokféleségéről, aminek a mágia és a mutáns erő is csupán egy aspektusa, ha a megfelelő szemszögből nézzük. Ha szemtől szemben nem is nyerhetünk, meg kell tennünk mindent, hogy ezt az értelmezést befolyásolni tudjuk. EZ a feladat nem csak tőlünk vár egységet. -Pszichésen még a mutánsok és mágusok is olyanok voltak, mint az emberek. Itt születtek, itt fejlődtek. Egyformán örültek, féltek, nevettek. Mindegy hogy minek nevezik őket a tudósok. Ezt épp elégszer látta az előadásokon. Ő nem látott különbségeket, amiket minden bizonnyal keresni fognak az evolúcionisták.
Furcsa volt arra gondolni, hogy az emberiség mindig is azon igyekezett, hogy létrehozza a génbankokat, melyben egy egy faj tulajdonságainak tiszta, eredeti formáit próbálta megőrizni legyen szó növényekről, állatokról, és újabban talán az emberről is, csak azért, hogy szép jövőt biztosítson, s most talán ez a törekvés hoz majd pusztulást.
- Persze van, akiknek a lelkek többet jelentenek. De egy ilyen pusztítás után, még ha egyszerre sok lelket is szerezhet, siralmasan kevés jut majd hosszú-hosszú ideig. Egyszerű gazdaság az egész... csak meg kell nézni a megtérülést.-Nem tartotta helyesnek, hogy egyesek érdektelenség okán kivonuljanak a szövetségből, de tisztában volt azzal, hogy puszta szívjóságból nem maradnak. Talán a hideg logika elég meggyőző lesz.
-Egyiptom támogatja Vasökölt.-eldöntetett, Heka is belé helyezte a bizalmát. Hitt abban, hogy jó vezető lesz és elég erős, hogy legyűrje a belső hatalmi törekvéseket. Mert annyira nem volt naiv, hogy azt gondolja, nem lesznek ilyenek.
Heka persze nem csak ezen gondolkozott, hanem hallgatta és a fejében alaposan meg is forgatta a hallottakat. Ez az egész szinte olyan volt, mint mikor a színészei a legjobb szerepekért tülekedtek.. csak azok a srácok már jól tudták, hogy mindegy ki játssza a főszerepet, semmit nem ér a többiek nélkül. Úgy tűnt fárasztóan elhúzódhat a vita, bár mikor Atlantisz és Lady Melissa egyértelműen jelöltet állított, csendesen a nevezett személyre nézett. Talán már az ő szerepe is eldöntetett, mielőtt ide értek volna, de azért igyekezett minél többet leolvasni az arcról. A tettek, a híresztelések úgysem mondhattak el mindent. Jó jelöltnek tűnt. És a szavai alapján valóban ideálisnak is. Egy hősies bajnoknak, aki lovagiasan védene mindenkit.
Mielőtt Heka végére ért volna a gondolatmenetének, egy holokivetítő került elő, és megrázó képet mutatott. Heka érdeklődve húzódott közelebb, mielőtt azonban megkérdezte volna, hogy mik is ezek, megkapta rá a választ.
-Evolucionisták...hm...-ízlelgette a nevet, próbálva elcsípni a fenyegetés lényegét mögötte, de ezen sem kellett törnie a fejét, gyorsan megkapta a választ. Most először kiesett a békés nagybácsi szerepéből, aki a nyalókáért civódó kölyköket figyeli, hogy a kellő időben eldöntse az állást. Szemei elkerekedtek, és egy pillanatra iszony költözött beléjük. Ez volt hát a fenyegetés.. Ez.. ezek.. képesek voltak fajokat eltörölni, a saját döntésük szerint.
-Mégis ki hatalmazta fel őket erre?!- indulatosan futott ki a kérdés a száján, és ez térítette észhez. Ő, aki az életet nagyra becsülte mélyen megrendült ettől a fenyegetéstől, mégis ha hagyja magát elveszni, a tanácskozáson ami hideg fejet kíván, nem képviselheti jól azokat, akik kiválasztották. Hátradőlt a székében, és fáradtan beletúrt a hajába, s kezét egy pillanatig az arcán nyugtatta. Öregnek és fáradtnak érezte magát ehhez a harchoz, de össze kellett szednie magát.
A további szavak, melyek pusztulást jósoltak az isteneken, atlantisziakon és emberteleneken kívül tulajdonképpen egy kiválasztott fajt leszámítva mindenkinek már- már tragikomédiának tűntek. Nyugodt szívvel pusztulni hagyni bárkit.. nem lehet. Ahogyan az atlantisziak, és mára már az embertelenek is szerves részét alkotják ennek a világnak. Külön említeni őket lehet hogy épp olyan hiba, mint kiválasztani egyet a fajok közül a túlélésre. szándékosan mondva le a többiről.
-Azt hiszem, ennél nyilvánvalóbb bizonyítékot nem is kaphattunk volna az együttműködés fontosságára. -nézett fel ismét komolyan, ahogy lassan visszatért az előbbi nyugodt fickó. Ha összehívták őket, nem veszett még az ügy.. És könnyen lehet az is, hogy próba alatt állnak.
-Hogy kit miként ítélnek meg, arról épp úgy nem tudhatunk, ahogy az egyénenkénti erőnk sem vetekedhet az övékkel. -utal az Evolúcionistákra.
-De nem mondhatunk le életekről csak azért, mert néhány fizikai, és mentális tulajdonságuk eltér. Különösen akkor nem, ha ezek a tulajdonságok csak nehezen értelmezhetőek, néhány géntöredékben nyilvánulva meg. Az emberiség mindig is híres volt a sokféleségéről, aminek a mágia és a mutáns erő is csupán egy aspektusa, ha a megfelelő szemszögből nézzük. Ha szemtől szemben nem is nyerhetünk, meg kell tennünk mindent, hogy ezt az értelmezést befolyásolni tudjuk. EZ a feladat nem csak tőlünk vár egységet. -Pszichésen még a mutánsok és mágusok is olyanok voltak, mint az emberek. Itt születtek, itt fejlődtek. Egyformán örültek, féltek, nevettek. Mindegy hogy minek nevezik őket a tudósok. Ezt épp elégszer látta az előadásokon. Ő nem látott különbségeket, amiket minden bizonnyal keresni fognak az evolúcionisták.
Furcsa volt arra gondolni, hogy az emberiség mindig is azon igyekezett, hogy létrehozza a génbankokat, melyben egy egy faj tulajdonságainak tiszta, eredeti formáit próbálta megőrizni legyen szó növényekről, állatokról, és újabban talán az emberről is, csak azért, hogy szép jövőt biztosítson, s most talán ez a törekvés hoz majd pusztulást.
- Persze van, akiknek a lelkek többet jelentenek. De egy ilyen pusztítás után, még ha egyszerre sok lelket is szerezhet, siralmasan kevés jut majd hosszú-hosszú ideig. Egyszerű gazdaság az egész... csak meg kell nézni a megtérülést.-Nem tartotta helyesnek, hogy egyesek érdektelenség okán kivonuljanak a szövetségből, de tisztában volt azzal, hogy puszta szívjóságból nem maradnak. Talán a hideg logika elég meggyőző lesz.
-Egyiptom támogatja Vasökölt.-eldöntetett, Heka is belé helyezte a bizalmát. Hitt abban, hogy jó vezető lesz és elég erős, hogy legyűrje a belső hatalmi törekvéseket. Mert annyira nem volt naiv, hogy azt gondolja, nem lesznek ilyenek.
_________________
Szehmet- főkarakter, Szfinx- Stefannal összeolvadt alak, EssEx- rádiós vagány, njk Heka- VH
Szehmet- Az Oldal Lelke
- Hozzászólások száma : 444
Hozzászólások régi : 1172
Korábbi szint/kredit : 11. szint - 30 kredit
Aktuális szint/kredit : 11. szint - 30 kredit
Reputation : 1
Join date : 2011. Aug. 08.
Age : 26
Tartózkodási hely : NewYork Piramis
Karakteradatok
Főkarakter: Szehmet
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
Apokalipszison egyáltalán nem lepődök meg, nem hazudtolja meg magát, de a többiek gyerekessége kicsit meglep. Megmasszírozom kicsit a halántékom, veszek egy mély levegőt és miközben leveszem a köntösöm a vértet kerítem elő a bőröm alól. Bár eggyé vált velem, most mégis célravezetőbbnek tűnik, hogy ebben prezentáljam magam. Akik merik vállalni a döntésüket meglepően egyhangúan Damiant támogatják.
Az egyiptomiak szavazata után a szék csúszik alólam ahogy felállok, jobb kezemmel az asztalt támasztva, még vetek egy szúrós pillantást a Pokol újgazdagjára, Shywáékra.
Nem hagyom, hogy a szavazást bezárja, mint host nyitva tartom a programot és biztosítom, hogy minden elhangzott szavazat is számítson, az én voksom is a többiekéhez kerül.
- Csend! - Kiáltom el magam, majd felkészülök a bejelentésre.
- Damian Long, vagyis a jelenlegi Vasököl mostantól a válságstáb hivatalos vezetője. Amikor ő beszél minden egyes úr és hölgy és istenség befogja a pofáját. Nem akarom végig rágni magam a szabályokon, viselkedjünk úgy mint a felnőttek! - Ezt a lehető legérthetőbben, hangosabban és határozottabban próbálom elmondani. Lehetőleg addig figyelnek rám rendesen. Majd Damian felé mutatok, jelzem neki, hogy övé a szó, majd visszaülök a helyemre, a szék visszatérésével egy ütemben. Remélem Damian képes lesz legalább egy pár percig valami tiszteletet követelni a nagyobb szájúaktól is. Az a kisebbik gond, az, hogy Apokalipszist, hogy tartom távol a hatalom jogarától egy másik, nagyobb.
Az egyiptomiak szavazata után a szék csúszik alólam ahogy felállok, jobb kezemmel az asztalt támasztva, még vetek egy szúrós pillantást a Pokol újgazdagjára, Shywáékra.
Nem hagyom, hogy a szavazást bezárja, mint host nyitva tartom a programot és biztosítom, hogy minden elhangzott szavazat is számítson, az én voksom is a többiekéhez kerül.
- Csend! - Kiáltom el magam, majd felkészülök a bejelentésre.
- Damian Long, vagyis a jelenlegi Vasököl mostantól a válságstáb hivatalos vezetője. Amikor ő beszél minden egyes úr és hölgy és istenség befogja a pofáját. Nem akarom végig rágni magam a szabályokon, viselkedjünk úgy mint a felnőttek! - Ezt a lehető legérthetőbben, hangosabban és határozottabban próbálom elmondani. Lehetőleg addig figyelnek rám rendesen. Majd Damian felé mutatok, jelzem neki, hogy övé a szó, majd visszaülök a helyemre, a szék visszatérésével egy ütemben. Remélem Damian képes lesz legalább egy pár percig valami tiszteletet követelni a nagyobb szájúaktól is. Az a kisebbik gond, az, hogy Apokalipszist, hogy tartom távol a hatalom jogarától egy másik, nagyobb.
Jajjmár- 3. szint - 8 kredit
- Hozzászólások száma : 208
Hozzászólások régi : 243
Korábbi szint/kredit : 3. szint - 8 kredit
Aktuális szint/kredit : 4. szint - 10 kredit
Reputation : 0
Join date : 2011. Aug. 11.
Karakteradatok
Főkarakter:
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
Az Evolucionisták. Most már legalább tudjuk ki az ellenfelünk, de a veszély nagyobb, mint hittem. De ha most nem cselekszünk helyesen, mi végezzük el helyettük a munkát.
Csendben hallgatom a felszólalókat, és hamar egyértelművé válik, hogy a többségük azt akarja, hogy én vezessem őket. Egyesek úgy látszik jobban átlátják a helyzetet, mint mások, azt meg is jegyzem magamnak, hogy kik, de csak néhányan vannak az ötlet ellen. Vajon ezért hoztak engem ide, hogy legyen valaki, aki össze tudja fogni őket, mivel alapjában nincs valódi ellentéte senkivel. De elfogadhatom? Amikor úgy döntöttem, hogy Tibetben maradok lemondtam arról, hogy valaha is hatalom legyen a kezemben. A kicsinység és a béke útját választottam, a világtól elvonulva. Most pedig mindenki sorsát akarják a kezembe tenni. Felmerül bennem, hogy visszautasítom, de rá kell jönnöm, hogy nem tehetem. Ha én nem vállalom, akkor végtelen csatározás fog kezdődni, és esélyünk sem marad. Az ébenbőrű férfi, aki valamiért kinevezte magát az ülés elnökének, végül kihirdeti a végeredményt. Ekkor ismerem csak fel, a hangja alapján. Sam! Halványan elmosolyodom. Hát persze, nem is ő lenne, ha nem így tett volna. Veszek egy nagy levegőt és újra felemelkedem a székemből.
- Ha így kívánja a többség, én fogom vezetni a szövetségünket. Tudjuk már, hogy kikkel állunk szemben, így elkezdhetjük tervezni, hogy mit lépjünk ellenük. Senki sem véletlenül van itt, mindenkinek nélkülözhetetlen szerep fog jutni ebben a harcban. Ahhoz, hogy egy faj a többi fölé kerekedjen, arra van szükség, hogy azok egymás ellen harcoljanak. Ha ezt az előnyt elvesszük az Evolucionistáktól, megvan az esélyünk arra, hogy győzzünk, és minden faj megmaradjon. Sokszor elhangzott már az, ami a győzelmünk kulcsát jelenti. Az összefogás. Ezzel nem számolhatnak. Az emberiség felemelkedésekor két egymás ellen küzdő faj közül kellett választaniuk, de most nem ez lesz a helyzet. Még ha eddig mindig ez is történt, mi képesek vagyunk felülemelkedni ezen a látszólagos törvényen. Szabad akaratunk és szellemünk van, ami annyiszor bebizonyította már, hogy képes minket átsegíteni ott is, ahol minden logika szerint menthetetlenül elpusztulnánk! Ezúttal nagyobb a feladat, mint eddig bármikor, de csak rajtunk múlik a siker!
Rövid szünetet tartok, és határozott tekintettel körbenézek a jelenlevőkön, figyelve a reakcióikat. Nem mindenkit fognak fellelkesíteni a szavaim, nekik valami más kell.
- Azonban egy hiba vagy hazugság is mindannyiunk pusztulásához vezethet. Akik nem hisznek a szellemünk erejében, és abban, hogy meg kell védenünk egymást, gondoljanak önmagukra. Muszáj félretennünk a harcokat, amik köztünk vagy fajaink között fennállnak, a jövőnk érdekében. Van még itt valaki, aki nincsen meggyőzve arról, hogy az együttműködés személyes érdekében áll?
Szigorú tekintettel várom a válaszokat. Erőt és határozottságot kell sugároznom, hogy ezek a hatalmas erejű lények komolyan vegyenek. Egy pillanatnyi megingás is romba döntheti a törékeny szövetséget, akár még mielőtt megalakulna. Én kell legyek az az erő, ami összetartja őket, és a gyűlölet, amivel fel kell vennem a harcot, hatalmas. De nem véletlenül lettem én a vezető, ha a sors ezt a feladatot szánta nekem, képes vagyok teljesíteni.
Csendben hallgatom a felszólalókat, és hamar egyértelművé válik, hogy a többségük azt akarja, hogy én vezessem őket. Egyesek úgy látszik jobban átlátják a helyzetet, mint mások, azt meg is jegyzem magamnak, hogy kik, de csak néhányan vannak az ötlet ellen. Vajon ezért hoztak engem ide, hogy legyen valaki, aki össze tudja fogni őket, mivel alapjában nincs valódi ellentéte senkivel. De elfogadhatom? Amikor úgy döntöttem, hogy Tibetben maradok lemondtam arról, hogy valaha is hatalom legyen a kezemben. A kicsinység és a béke útját választottam, a világtól elvonulva. Most pedig mindenki sorsát akarják a kezembe tenni. Felmerül bennem, hogy visszautasítom, de rá kell jönnöm, hogy nem tehetem. Ha én nem vállalom, akkor végtelen csatározás fog kezdődni, és esélyünk sem marad. Az ébenbőrű férfi, aki valamiért kinevezte magát az ülés elnökének, végül kihirdeti a végeredményt. Ekkor ismerem csak fel, a hangja alapján. Sam! Halványan elmosolyodom. Hát persze, nem is ő lenne, ha nem így tett volna. Veszek egy nagy levegőt és újra felemelkedem a székemből.
- Ha így kívánja a többség, én fogom vezetni a szövetségünket. Tudjuk már, hogy kikkel állunk szemben, így elkezdhetjük tervezni, hogy mit lépjünk ellenük. Senki sem véletlenül van itt, mindenkinek nélkülözhetetlen szerep fog jutni ebben a harcban. Ahhoz, hogy egy faj a többi fölé kerekedjen, arra van szükség, hogy azok egymás ellen harcoljanak. Ha ezt az előnyt elvesszük az Evolucionistáktól, megvan az esélyünk arra, hogy győzzünk, és minden faj megmaradjon. Sokszor elhangzott már az, ami a győzelmünk kulcsát jelenti. Az összefogás. Ezzel nem számolhatnak. Az emberiség felemelkedésekor két egymás ellen küzdő faj közül kellett választaniuk, de most nem ez lesz a helyzet. Még ha eddig mindig ez is történt, mi képesek vagyunk felülemelkedni ezen a látszólagos törvényen. Szabad akaratunk és szellemünk van, ami annyiszor bebizonyította már, hogy képes minket átsegíteni ott is, ahol minden logika szerint menthetetlenül elpusztulnánk! Ezúttal nagyobb a feladat, mint eddig bármikor, de csak rajtunk múlik a siker!
Rövid szünetet tartok, és határozott tekintettel körbenézek a jelenlevőkön, figyelve a reakcióikat. Nem mindenkit fognak fellelkesíteni a szavaim, nekik valami más kell.
- Azonban egy hiba vagy hazugság is mindannyiunk pusztulásához vezethet. Akik nem hisznek a szellemünk erejében, és abban, hogy meg kell védenünk egymást, gondoljanak önmagukra. Muszáj félretennünk a harcokat, amik köztünk vagy fajaink között fennállnak, a jövőnk érdekében. Van még itt valaki, aki nincsen meggyőzve arról, hogy az együttműködés személyes érdekében áll?
Szigorú tekintettel várom a válaszokat. Erőt és határozottságot kell sugároznom, hogy ezek a hatalmas erejű lények komolyan vegyenek. Egy pillanatnyi megingás is romba döntheti a törékeny szövetséget, akár még mielőtt megalakulna. Én kell legyek az az erő, ami összetartja őket, és a gyűlölet, amivel fel kell vennem a harcot, hatalmas. De nem véletlenül lettem én a vezető, ha a sors ezt a feladatot szánta nekem, képes vagyok teljesíteni.
_________________
Mesélő
Reneszánsz: Danny Long, Bérmajom, Jerome Masamba/Ravasz, Peterson Gray, Antoine Alanian (X-diák)
Végtelen Háború: Damian Long
Másik Világ:
Outsiders: Jerome Masamba, T'Challa/Fekete Párduc
Apokalipszis Kora:
Exiles: Antoine Alanian
X-Rezervátum: Danny Long
Danny Long- 11. szint - 25 kredit
- Hozzászólások száma : 1097
Hozzászólások régi : 0
Reputation : 0
Join date : 2012. Mar. 17.
Age : 30
Karakteradatok
Főkarakter: Danny Long
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
A felugró ablakot elnézve kénytelen vagyok csalódottan végigtörölni a képemet... Nem gondolhatnak komolyan néhány felkerült nevet, néhány alatt pedig tulajdonképpen csak egyre gondolok, Apokalipszis. Persze egyértelműnek látom, hogy egy darab szavazatot sem fog kapni, a tettei után nem lenne olyan épelméjű személy, aki bizalmat szavazna neki, persze így végiggondolva nem látok sok értelmet erre az egészre sem, úgy értem gondoljuk végig, ha nyerünk is, mi történhet? Ebben a sokkarúnak igaza van. Sóhajtok egyet a civakodásokat hallgatva, majd pedig bármennyire is fölöslegesnek látom, szavazok Vasökölre.
- Az emberek támogatják Vasökölt... Bár őszintén szólva nem értem, hogy mi értelme is van ennek, ha nyerünk is, ugyan ott fogunk tartani, ahol eddig is, ha néhányan képesek is lesznek megbékélni, lesznek akik akkor is csak a saját érdeküket fogják nézni, biztosra veszem, hogy van aki ebben is csak maguknak kidolgozható előnyt látnak... Szóval javaslom, hogy néha nézz magad mögé néha. - Nem, tényleg nem tetszik a kialakult helyzet, bár ettől függetlenül végig nyugodt vagyok, csupán néhány pillantást vetek a szörnyszülöttekre és apokalipszisékre, nincs az-az isten, hogy ők ne próbálkozzanak meg valamivel, ennyit már alsó hangon bizonyítottak az évek során, így, bár itt nem jelentem egyenlőre be, Vasököl mostantól a védelmemben van, ezt, ha akad rá lehetőségem, később majd közlöm vele. Ó igen, legalább az ellenségről tudjuk, hogy mi is az, csak azt nem pontosan, hogy mire képesek, kellemetlen, de egyenlőre ezen a dolgon legyünk túl.
Az arcom... És tulajdonképpen a testtartásom is továbbra is mozdulatlan, pillantást sem vetek az itt összegyűlt génhulladékokra, természetesen hallgatom, hogy miről beszélnek éppen, de nem törődök vele különösebben, a végeredmény úgyis csak az lesz, amit a nagyúr akar. Az Evolucionistáktól nem tartok, a nevük alapján a cél hasonló lehet, ha mégsem, kétlem, hogy képesek lennének szembeszállni azzal az erővel, ami ezen az oldalon jelen van.
- Az emberek támogatják Vasökölt... Bár őszintén szólva nem értem, hogy mi értelme is van ennek, ha nyerünk is, ugyan ott fogunk tartani, ahol eddig is, ha néhányan képesek is lesznek megbékélni, lesznek akik akkor is csak a saját érdeküket fogják nézni, biztosra veszem, hogy van aki ebben is csak maguknak kidolgozható előnyt látnak... Szóval javaslom, hogy néha nézz magad mögé néha. - Nem, tényleg nem tetszik a kialakult helyzet, bár ettől függetlenül végig nyugodt vagyok, csupán néhány pillantást vetek a szörnyszülöttekre és apokalipszisékre, nincs az-az isten, hogy ők ne próbálkozzanak meg valamivel, ennyit már alsó hangon bizonyítottak az évek során, így, bár itt nem jelentem egyenlőre be, Vasököl mostantól a védelmemben van, ezt, ha akad rá lehetőségem, később majd közlöm vele. Ó igen, legalább az ellenségről tudjuk, hogy mi is az, csak azt nem pontosan, hogy mire képesek, kellemetlen, de egyenlőre ezen a dolgon legyünk túl.
Az arcom... És tulajdonképpen a testtartásom is továbbra is mozdulatlan, pillantást sem vetek az itt összegyűlt génhulladékokra, természetesen hallgatom, hogy miről beszélnek éppen, de nem törődök vele különösebben, a végeredmény úgyis csak az lesz, amit a nagyúr akar. Az Evolucionistáktól nem tartok, a nevük alapján a cél hasonló lehet, ha mégsem, kétlem, hogy képesek lennének szembeszállni azzal az erővel, ami ezen az oldalon jelen van.
_________________
Reneszánsz: Sarah Storm + Jane és Fox, Mr. Smiley
VH: David Ethan, James Richards
Outsiders: Sarah Storm, Katherine Blackwood
x-diák: Gulyás Csilla
Sarah- 12. szint - 30 kredit
- Hozzászólások száma : 1524
Hozzászólások régi : 149
Korábbi szint/kredit : 2. szint - 6 kredit
Aktuális szint/kredit : 12. szint - 30 kredit
Reputation : 0
Join date : 2011. Aug. 07.
Karakteradatok
Főkarakter: Sarah Storm
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
2076. február eleje – Istenek Tanácsa, Köztes dimenzió
Résztvevők: Apokalipszis (Nagy Evolucionista), Goblin, Végrehajtó, Andrew Ramirez, Rachel Wilcox, Jason Plunder, David Ethan, Laura Orrin, Nathaniel Orrin, Freyr Laaksonenson, Samuel Corner (Arzenál), Lady Shywa, Vasököl (Damian Long), Jared Aaron Voice (Heka), Amanda Cruz
- Rachel veled ellentétben Shywa legalább tanult valamit az uralkodásról és nem hajt fejet egy gyilkosnak! – morogta a lány. – Alig két órán belül – mondta Lorna Shywa-ra nézve. – Az erejük nem ismert. Mikor utoljára itt voltak, igazából túl nagy dolguk nem volt, ősemberekkel…
- Ebben tévedsz gyermek – nézett Nathaniel-re Anya. – Csupán az emberek lelkeit kapja meg… senki egyébét. Mi másban hiszünk, ahogyan Apokalipszis és emberei is. az istenek gyermekeiről és a többi fajról nem is beszélve.
Daniel a homlokát ráncolta, a vitatkozásba nem szólt bele, de Heka kérdésre felkapta a fejét.
- A Celestialok… a celestialok hatalmazták fel őket erre.
Mindenki tudta, hogy ők egy ősi istenszerű faj, akik sok helyen kísérleteztek, sok életet is teremtettek, köztük az örökkévalókat is és miattuk van egyáltalán az embereknek képességük, a mutánsok, szuperlények is miattuk jelentek meg.
A szavazás pedig szinte teljesen egyhangú volt a vitatkozás közepette. Attilan királynője és a vele érkező trónörökös tartózkodott, ahogyan Atlantisz királya és királynője sem volt hajlandó szavazni az efféle körülmények között, hogy egyáltalán volt, aki támogatta Apokalipszist. A Holnap gyermekei Vasöklöt ismét, ahogyan a Japán császári pár is, illetve Daniel és felesége is őt. Lorna és Bard, ahogyan mondták nem akartak ebben részt venni és ők sem szavaztak. De a többség megszavazta még 2/3-os többséggel is Damian Long-ot.
- Abban igaza van Lady Shywa-nak, hogy Apokalipszis nem ismeri el a gyengébbet, ahogyan az emberei sem – mondta Jack Howlett. – Nem fog engedelmeskedni… de ha igaz, amit a nővérem mondott. Van egy óra ötven percünk, hogy valamilyen stratégiát összeállítsunk egy olyan ellenféllel szemben, amiről semmit sem tudunk.
Többen fordultak Damian felé, majd Daniel szólalt meg ismét.
- Milyen ötleted van, amivel egyáltalán kezdhetünk valamit? – kérdezte. – Mivel akarod összefogni a megjelenteket ahhoz, hogy ne katasztrófa legyen a vége?
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) 00120](https://i.servimg.com/u/f44/12/24/63/41/00120.jpg)
Volt félreértés, az Anya nem mint angol női név szerepel itt, hanem ez a „Mother” lefordítása.
Résztvevők: Apokalipszis (Nagy Evolucionista), Goblin, Végrehajtó, Andrew Ramirez, Rachel Wilcox, Jason Plunder, David Ethan, Laura Orrin, Nathaniel Orrin, Freyr Laaksonenson, Samuel Corner (Arzenál), Lady Shywa, Vasököl (Damian Long), Jared Aaron Voice (Heka), Amanda Cruz
- Rachel veled ellentétben Shywa legalább tanult valamit az uralkodásról és nem hajt fejet egy gyilkosnak! – morogta a lány. – Alig két órán belül – mondta Lorna Shywa-ra nézve. – Az erejük nem ismert. Mikor utoljára itt voltak, igazából túl nagy dolguk nem volt, ősemberekkel…
- Ebben tévedsz gyermek – nézett Nathaniel-re Anya. – Csupán az emberek lelkeit kapja meg… senki egyébét. Mi másban hiszünk, ahogyan Apokalipszis és emberei is. az istenek gyermekeiről és a többi fajról nem is beszélve.
Daniel a homlokát ráncolta, a vitatkozásba nem szólt bele, de Heka kérdésre felkapta a fejét.
- A Celestialok… a celestialok hatalmazták fel őket erre.
Mindenki tudta, hogy ők egy ősi istenszerű faj, akik sok helyen kísérleteztek, sok életet is teremtettek, köztük az örökkévalókat is és miattuk van egyáltalán az embereknek képességük, a mutánsok, szuperlények is miattuk jelentek meg.
A szavazás pedig szinte teljesen egyhangú volt a vitatkozás közepette. Attilan királynője és a vele érkező trónörökös tartózkodott, ahogyan Atlantisz királya és királynője sem volt hajlandó szavazni az efféle körülmények között, hogy egyáltalán volt, aki támogatta Apokalipszist. A Holnap gyermekei Vasöklöt ismét, ahogyan a Japán császári pár is, illetve Daniel és felesége is őt. Lorna és Bard, ahogyan mondták nem akartak ebben részt venni és ők sem szavaztak. De a többség megszavazta még 2/3-os többséggel is Damian Long-ot.
- Abban igaza van Lady Shywa-nak, hogy Apokalipszis nem ismeri el a gyengébbet, ahogyan az emberei sem – mondta Jack Howlett. – Nem fog engedelmeskedni… de ha igaz, amit a nővérem mondott. Van egy óra ötven percünk, hogy valamilyen stratégiát összeállítsunk egy olyan ellenféllel szemben, amiről semmit sem tudunk.
Többen fordultak Damian felé, majd Daniel szólalt meg ismét.
- Milyen ötleted van, amivel egyáltalán kezdhetünk valamit? – kérdezte. – Mivel akarod összefogni a megjelenteket ahhoz, hogy ne katasztrófa legyen a vége?
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) 00120](https://i.servimg.com/u/f44/12/24/63/41/00120.jpg)
Volt félreértés, az Anya nem mint angol női név szerepel itt, hanem ez a „Mother” lefordítása.
_________________
Reneszánsz/AoA/Outsiders: Thorhalla Lokidottir/Thordottir; Dr. Stephanie Miller; Jonathan Miller; Olaf Svenson
Mesélő, Einar Thorson/Skurgeson, Eyjolf Ragnar Miller, Gunnhild Morsus/Smed, Svanhild Ragnardottir, Lionheart
Harcimadár, Kaylyn von Hessen; VH: Freydis Einardottir, Victoria Miller; Ultimate: Stephanie Lyesmith, Jonathan Miller
Egyéb karaktereim - Nefadar, Nefi, Fórumanyu
![Istenek tanácsa (Köztes dimenzió) Q8r3UTy](https://i.imgur.com/q8r3UTy.jpg)
Thorhalla- Fórumanyu
- Hozzászólások száma : 14971
Hozzászólások régi : 7452
Korábbi szint/kredit : 18.szint - 60 kredit
Aktuális szint/kredit : 33.szint - 135 kredit
Reputation : 59
Join date : 2011. Feb. 19.
Karakteradatok
Főkarakter: Thorhalla
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok: Reneszánsz, Ultimate/Újvilág, Age of Apocalypse, Végtelen Háború, Outsiders -
Re: Istenek tanácsa (Köztes dimenzió)
Nem lesz egyszerű a dolgom. Még talán a legkönnyebb az lesz, hogy a tartózkodókat magam mellé állítsam, sokkal inkább egyes szavazóim miatt aggódom. Azt például még mindig nem egészen látom át, hogy Apoklipszis miért szavazott rám. Nyilván belátta, hogy ő nem nyerheti meg, de tartózkodhatott volna. Nem hiszem, hogy az amit mondtam meggyőzte volna. Mindenképp óvatosnak kell lennem vele kapcsolatban. A többiek tőlem várnak valami kiindulópontot, és tervet a "szövetségünk" összetartására. Újra szólok tehát hozzájuk.
- Sok érv hangzott már el, sokan sokféleképpen mondták el, hogy miért kell mindannyiunknak együttműködnie. Az Ősi Istenek mindenkit céllal hoztak ide, és nem nehéz belátni, hogy szükségünk van egymásra. Újra kérdezem tőletek: van akit még meg kell győznünk?
A démon nőre nézek, aki a legszkeptikusabbnak mutatkozott, és hozzá intézem a következő szavakat:
- Ha most az egyszer nem vagyunk képesek túllépni a hatalmi harcainkon, azok örökre véget érnek, mivel nem marad, aki vívja őket. Mindenkinek látnia kell, hogy most őrültség egymással harcolnunk, mert az új ellenség mindannyiunk létét fenyegeti. Még Apokalipszis is úgy döntött, hogy nem hátráltatja a megegyezést, kérlek tégy te is így! Nyilván te sem hiszed, hogy téged nem érint ez a harc. A szavazás megtörtént, és eredménye addig nem lesz semmis, amíg az Evolucionistákat vissza nem vertük. Szerintem sokan vannak rajtam kívül a teremben, akik szeretnék elkerülni, hogy ezután új háború törjön ki, de most nem ezzel kell foglalkoznunk. Ha igazad lesz, hát boldogan számolgathatod a lelkeidet, de először neked is tenned kell azért, hogy az a világrend, ami ezt lehetővé teszi számodra, megmaradjon! Hajlandó vagy erre?
Felemelem a hangom, és minden tartózkodóhoz szólok, szinte kiáltva. Hangom bezengi a termet. Teljes határozottságot sugárzok, a megingás legcsekélyebb jele nélkül. Érzem, ahogy a csí áramlása felgyorsul a testemben, izmaim megfeszülnek. A hangszálaim acélosan zengenek.
- Hajlandóak vagytok erre?! Hajlandóak vagytok megvédeni magatokat és a népeiteket?! Vagy inkább elpusztultok minket is magatokkal rántva, minthogy erre az időre félretegyétek a harcaitokat?
- Sok érv hangzott már el, sokan sokféleképpen mondták el, hogy miért kell mindannyiunknak együttműködnie. Az Ősi Istenek mindenkit céllal hoztak ide, és nem nehéz belátni, hogy szükségünk van egymásra. Újra kérdezem tőletek: van akit még meg kell győznünk?
A démon nőre nézek, aki a legszkeptikusabbnak mutatkozott, és hozzá intézem a következő szavakat:
- Ha most az egyszer nem vagyunk képesek túllépni a hatalmi harcainkon, azok örökre véget érnek, mivel nem marad, aki vívja őket. Mindenkinek látnia kell, hogy most őrültség egymással harcolnunk, mert az új ellenség mindannyiunk létét fenyegeti. Még Apokalipszis is úgy döntött, hogy nem hátráltatja a megegyezést, kérlek tégy te is így! Nyilván te sem hiszed, hogy téged nem érint ez a harc. A szavazás megtörtént, és eredménye addig nem lesz semmis, amíg az Evolucionistákat vissza nem vertük. Szerintem sokan vannak rajtam kívül a teremben, akik szeretnék elkerülni, hogy ezután új háború törjön ki, de most nem ezzel kell foglalkoznunk. Ha igazad lesz, hát boldogan számolgathatod a lelkeidet, de először neked is tenned kell azért, hogy az a világrend, ami ezt lehetővé teszi számodra, megmaradjon! Hajlandó vagy erre?
Felemelem a hangom, és minden tartózkodóhoz szólok, szinte kiáltva. Hangom bezengi a termet. Teljes határozottságot sugárzok, a megingás legcsekélyebb jele nélkül. Érzem, ahogy a csí áramlása felgyorsul a testemben, izmaim megfeszülnek. A hangszálaim acélosan zengenek.
- Hajlandóak vagytok erre?! Hajlandóak vagytok megvédeni magatokat és a népeiteket?! Vagy inkább elpusztultok minket is magatokkal rántva, minthogy erre az időre félretegyétek a harcaitokat?
_________________
Mesélő
Reneszánsz: Danny Long, Bérmajom, Jerome Masamba/Ravasz, Peterson Gray, Antoine Alanian (X-diák)
Végtelen Háború: Damian Long
Másik Világ:
Outsiders: Jerome Masamba, T'Challa/Fekete Párduc
Apokalipszis Kora:
Exiles: Antoine Alanian
X-Rezervátum: Danny Long
Danny Long- 11. szint - 25 kredit
- Hozzászólások száma : 1097
Hozzászólások régi : 0
Reputation : 0
Join date : 2012. Mar. 17.
Age : 30
Karakteradatok
Főkarakter: Danny Long
Főkari/multi: Főkarakter
Síkok:
1 / 2 oldal • 1, 2
X-Men Reneszánsz :: Alternatív síkok :: Inaktív síkok :: A Végtelen Háború világa :: A világ 2076-ban
1 / 2 oldal
Engedélyek ebben a fórumban:
Nem válaszolhatsz egy témára ebben a fórumban.
|
|